П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4237/19-а 
      Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.  
      Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
30 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Кузьменко Л.В.  Совгири Д. І. ,

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2019 року ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання призначити та виплатити . пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням  середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дії та рішення відповідача є неправомірними та суперечать положенням закону, оскільки після досягнення 60-річного віку він має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV, розмір якої має проводитись на підставі положень статей 27 та 40 цього Закону.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27.10.2019.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області .
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач не має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-IV, оскільки з 2014 року отримує пенсію за вислугу років. Таким чином, на переконання апелянта, позивач має право на переведення з одного виду пенсії на інший із застосуванням показника заробітної плати, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, що і було зроблено органом пенсійного фонду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом установлено,  що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 03 вересня  2014 року йому призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти, на підставі положень  п."є" ст.55. Закону України " Про пенсійне забезпечення" №1788-Х11.

28.10.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою встановленого зразку про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до  Закону України №1058-IV.

За результатами розгляду заяви, відповідачем переведено позивача з пенсії, призначеної згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV  та при обчисленні розміру пенсії застосовано  показник середньої заробітної плату по Україні, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

15.11.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2016-2018 роки).

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 28.11.2019 року №3417\К-10 повідомило, що згідно ст.42 ЗУ №1058, пункту 4-5 Прикінцевих положень ЗУ №1058 та на виконання постанови КМУ від 20.02.2019 №124 з 01.03.2019 органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок пенсій, в частині збільшення середньої заробітної плати по Україні, яка враховується при обчисленні пенсій за 2014-2016 на визначений відповідно до ст.42 Закону коефіцієнт, в поточному 2019 році - 1,17. Таким чином, середня заробітна плата по Україні з урахуванням якої проводиться обчислення пенсій після проведення відповідного перерахунку (переведення на інший вид пенсії) становить 3764,40 грн.* 1,17 = 4404,35 грн. Вказали, що після проведеного перерахунку обчислений розмір пенсії за віком становить 4774,75 грн.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку має місце призначення іншої пенсії за  Законом України №1058-IV( нове призначення), а не переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV позивач звернувся у листопаді 2019 року вперше, тому ГУ ФПУ у Вінницькій області має враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Основного Закону  права і свободи людини та громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Основного Закону).

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1788-ХІІ, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію; при цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до частини першої ст. 9 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини третьої ст. 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду; при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Із зазначених норм вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою ст. 45 Закону № 1058-IV.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною зокрема в його Постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 за позовом особи до Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до п. 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви; якщо заява пересилається поштою, днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви; якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

Положеннями ст. 26 Закону № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 26 років з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Як вбачається з паспорта ОСОБА_1 ,  копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.7, 8), він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому 26.10.2019 досяг віку 60 років, має страховий стаж, який перевищує 26 років, що підтверджується даними трудової книжки, копія якої також наявна в матеріалах справи (а.с.10-14) .

Отже, у даному випадку переведення з листопада 2019 року позивача  з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до  Закону України №1058-ІV  не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на іншій у тій же системі, тобто позивачу призначено іншу пенсію за іншим Законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону України №1058-ІV).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 14 лютого 2018 року  у справі № 465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18), якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України №1058-ІV, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за  Законом України №1058-ІV.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи, які наводяться скаржником в апеляційній скарзі, не свідчать про порушення  місцевим судом норм процесуального або матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі  30 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Кузьменко Л.В.    Совгира Д. І.