ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 червня 2020 року                                                                   м. Чернівці
справа № 727/9665/14
провадження 22-ц822/4/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів Владичана А.І., Кулянди М.І. 
секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , правонаступниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа ОСОБА_10 про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, свідоцтв про право власності на нерухоме майно та визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними 
(головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.)
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_10 , про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, свідоцтв про право власності на нерухоме майно та визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними. 
Посилаючись на порушення права спільної сумісної власності на підвальні приміщення, відсутність згоди співвласників на відчуження майна, позивачі просили визнати незаконними та скасувати:
- пункт 33 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2006 році, затвердженого рішенням 40 сесії Чернівецької міської ради 4 скликання від 22 грудня 2005 року № 913 щодо викупу приміщення (склад) по АДРЕСА_1 орендарем приватним підприємцем ОСОБА_6 ;
- пункт 60 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2008 році (об`єкти, які пропонуються до приватизації з ініціативи органу приватизації шляхом продажу з аукціону), затвердженого рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради від 27 грудня 2007 року № 471;
- підпункт 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 квітня 2006 року № 256/6 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м.Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», щодо підтвердження права комунальної власності територіальної громади м.Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_1 загальною площею 26,40 кв. м, що складається з приміщень XIII, XVIII;
- підпункт 1.2 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 грудня 2006 року № 588/15 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м.Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», щодо підтвердження права комунальної власності територіальної громади м.Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_2 загальною площею 84,0 кв. м, що складаються з приміщень І - VII;
- підпункт 1.9 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 вересня 2007 року № 672/16 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м.Чернівців (делеговані повноваження)», щодо оформлення права комунальної власності територіальної громади м.Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А  на АДРЕСА_3 ) загальною площею 102,0 кв. м, що складаються з приміщень 27-1-27- 10.
Визнати недійсними та скасувати:
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане територіальній громаді м.Чернівців Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 13 квітня 2006 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 26,40 кв. м, що складаються з приміщень XIII, XVIII, зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 квітня 2006 року за реєстраційним №14593826;
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане територіальній громаді м. Чернівців Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 13 грудня 2006 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А загальною площею 84,0 кв. м, що складаються з приміщень І-УІІ, зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 грудня 2006 року за реєстраційним №17318517;
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане територіальній громаді м. Чернівців Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 17 вересня 2007 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А загальною площею 102,0 кв. м, що складаються з приміщень 27-1 - 27-10, зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 вересня 2007 року за реєстраційним № 20433554;
Визнати недійсними:
- договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 15 червня 2006 року № 670, зареєстрований в реєстрі за №1846;
- договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 28 грудня 2006 року № 670/1, зареєстрований в реєстрі за № 4289;
- договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 28 березня 2008 року № 966, зареєстрований в реєстрі за № 1056.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що приміщення підвалу об`єднаного будинку АДРЕСА_4 - 27-10 є нежитловими, оскільки у приміщеннях підвалу об`єднаного будинку по АДРЕСА_2 та будинку по АДРЕСА_5 - 27-10 відсутні інженерні комунікації та технічні пристрої, необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації будинку, використовування зазначених приміщень як складських.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4   просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачі є власниками квартир житлових будинків по АДРЕСА_3 . Вказані будинки містять підвальні приміщення, що підтверджуються викопіюванням із поверхового плану інвентарної справи.
Згідно відповіді Департаменту економіки Чернівецької міської ради від 17.10.2014 р. №КО-8/-02/01-інф вбачається, що на виконання рішення 40 сесії міської ради IV скликання від 22.12.2005 р. №913 підвальні приміщення загальною площею 110,40 кв.м. на АДРЕСА_3 приватизовані шляхом викупу орендарем – ОСОБА_6 . На виконання рішення 23 сесії Чернівецької міської ради від 27.12.2007 р.№471 підвальні приміщення площею 120,00 кв.м. на АДРЕСА_3 приватизовані шляхом продажу з аукціону особою ОСОБА_5 .
Посилаючись на обставини, зазначені в позові, апелянти вказують, що органом місцевого самоврядування та новими власниками підвальних приміщень було порушено право позивачів на користування допоміжними приміщеннями будинку, в яких знаходиться комунікації для його обслуговування та експлуатації. 
Приватизація підвальних приміщень, які мають статус допоміжних, відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбулась всупереч закону, допоміжні підвальні приміщення повинні бути у співвласності всіх мешканців житлових будинків, а дії щодо них, зокрема приватизація, можливо виключно за попередньої згоди співвласників квартир, чого не було дотримано. Наведених фактів і обставин не було враховано судом першої інстанції, проігноровано цілий ряд документів, які мають вирішальне значення для справи, а тому рішення прийняте з порушенням вимог закону.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткачук В. О. 15 лютого 2003 року.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці 15 грудня 1995 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 є співвласниками квартири АДРЕСА_7 .
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками по 1/4 частини квартири АДРЕСА_8 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою 26 квітня 2006 року.
Підпунктом 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 квітня 2006 року № 256/6 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)» підтверджено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А по  АДРЕСА_1 , загальною площею 26,40 кв. м, що складаються з приміщень XIII, XVIII.
Підпунктом 1.2 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 грудня 2006 року № 588/15 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)» підтверджено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А по АДРЕСА_2 , загальною площею 84,0 кв. м, що складаються з приміщень І - VII.
Підпунктом 1.9 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 вересня 2007 року № 672/16 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців (делеговані повноваження)» оформлено право комунальної власності територіальної громади  м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А по АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 загальною площею 102,0 кв. м, що складаються з приміщень 27-1 - 27- 10.
Відповідно до виданого 13 квітня 2006 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради свідоцтва про право власності на нерухоме майно, територіальна громада м. Чернівців є власником нежилих приміщень підвалу в житловому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 26,40 кв. м, що складаються з приміщень XIII, XVIII. Право власності зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 квітня 2006 року за реєстраційним №14593826.
Згідно з виданим 13 грудня 2006 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради свідоцтвом про право власності на нерухоме майно територіальна громада м. Чернівців є власником нежилих приміщень підвалу в житловому будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 84,00 кв. м, що складаються з приміщень І-VІІ. Право власності зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 грудня 2006 року за реєстраційним №17318517.
Відповідно до виданого 17 вересня 2007 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради свідоцтва про право власності на нерухоме майно територіальна громада м. Чернівців є власником нежилих приміщень підвалу в житловому будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 102,00 кв. м, що складаються з приміщень 27-1 - 27-10. Право власності зареєстроване Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 вересня 2007 року за реєстраційним № 20433554.
Рішенням 40 сесії 4 скликання Чернівецької міської ради від 22 грудня 2005 року № 913 затверджений перелік об`єктів комунальної власності міста Чернівці, які підлягають приватизації в 2006 році, відповідно до пункту 33 якого набуто право викупу приміщення (склад) по АДРЕСА_1 орендарем приватним підприємцем ОСОБА_6 . 
Рішенням 23 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 27 грудня 2007 року № 471 затверджений перелік об`єктів комунальної власності міста Чернівців, які підлягають приватизації в 2008 році (об`єкти, які пропонуються до приватизації з ініціативи органу приватизації шляхом продажу з аукціону), згідно з пунктом 60 якого нежилі приміщення по АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 підлягають приватизації шляхом продажу з аукціону.
15 червня 2006 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень (складу) підвалу в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 , загальною площею 26,40 кв. м,  посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М. М. 15 червня 2006 року № 670, зареєстрований в реєстрі за №1846.
28 грудня 2006 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , загальною площею 84,00 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М. М. 28 грудня 2006 року № 670/1, зареєстрований в реєстрі № 4289.
28 березня 2008 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень підвалу, які знаходяться в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , загальною площею 102,00 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М. М. 28 березня 2008 року № 966, зареєстрований в реєстрі № 1056.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Залучено до участі у справі на стадії апеляційного провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. 
За змістом частини першої статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушеним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що  кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.        
Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 вказаного Закону наведено у рішенні Конституційного Суду від 02.03.2004 №4-рп/2004 зі змінами згідно з рішенням Конституційного Суду від 09.11.2011 №N14-рп/2011.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.".
У рішенні від 09 листопада 2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_13 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2
статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт – допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.
Разом з тим нежиле приміщення – це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (стаття 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
У багатоквартирних жилих будинках можуть розташовуватись і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.
Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19).
Допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону, стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
 Аналогічні приписи містить частина 2 статті 382 ЦК України, згідно з якою власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, у тому числі і власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.        
Отже, нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №552/7636/14-ц).
При вирішенні даного спору ключовим є визначення правового статусу спірних приміщень, а саме встановлення того, чи відносяться вказані приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку.
 При цьому допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.
Зазначені правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі №916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17.
Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).
Частина 4 ст.369 ЦК України передбачає, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що висновком судової будівельно-технічної експертизи № 889 від 04.12.2015р. та висновком додаткової будівельно-технічної експертизи № 199/16-22 від 10.06.2016р. підтверджується, що приміщення підвалу І-VII, площею 84,0 кв.м., та 21-1 – 27-10, площею 102,0 кв.м., які знаходяться в структурі багатоквартирного житлового будинку літ. А по АДРЕСА_3 є допоміжними і призначені для задоволення побутових потреб мешканців.
Експертом, який виготовляв додаткову будівельно-технічну експертизу № 199/16-22 від 10.06.2016р., при огляді спірних приміщень встановлено, що через приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV, V, VI проходять трубопроводи водопостачання приміщень будинку, окремо в приміщеннях ІІ, ІІІ, IV та трубах влаштовані крани для перекривання подачі води на випадок непередбачуваної ситуації; в приміщенні VII проходить каналізаційний стояк з пластмасової труби, в якому влаштована ревізія; в стіні приміщення VI влаштовані канали для вентиляції підвальних приміщень будинку та димові канали.
Також встановлено, що через приміщення 27-2, 27-6, 27-9, 27-10 проходять труби водопостачання, на яких влаштовані водозабірні крани; через приміщення 27-3 проходить каналізаційний стояк з пластмасової труби; в приміщеннях 27-9, 27-10 влаштовані каналізаційні стояки; в приміщенні 27-2 в стіні влаштовані канали для вентиляції підвалів (с. 9, 10 експертизи № 199/16-22 від 10.06.2016р. та с. 6 експертизи № 889 від 04.12.2015р.).
Враховуючи те, що в спірних приміщеннях влаштовані будинкові інженерні комунікації (трубопроводи водопостачання з водозабірними кранами та трубами водовідведення в міську каналізаційну мережу), до яких згідно наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», повинен бути забезпечений доступ представників виконавця послуг до транзитних інженерних комунікацій у будь-який час доби, експертом зроблено висновок, що приміщення підвалу І-VII та 21-1 – 27-10, які знаходяться в структурі багатоквартирного житлового будинку літ. А по АДРЕСА_3 , за своїм функціональним призначенням є підсобними та допоміжними.
Правильність визначення функціонального призначення зазначених підвальних приміщень як допоміжних підтверджується й інвентарною справою на житловий будинок, з якої слідує, що нумерація підвальних приміщень, придбаних ОСОБА_6 , проведена римським цифрами. Згідно розділу 8 «Нумерація квартир (кімнат, жилих блоків, секцій у гуртожитках) та інших приміщень» Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 127 від 24.05.2001р., нумерація сходових кліток та інших допоміжних приміщень спільного загально будинкового користування та неопалювальних приміщень позначається римськими цифрами. Приміщення 27-1 – 27-10 згідно даних інвентарної справи станом на 1977 рік аналогічно мали позначення римськими цифрами.
В матеріалах справи відсутні докази надання згоди всіх мешканців багатоквартирного будинку на розпорядження (відчуження) спірних підвальних приміщень третім особам, як і на визнання (підтвердження) права власності на них за територіальною громадою м. Чернівців.
Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що спірні приміщення є «нежитловими» і самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а згода мешканців будинку на їх відчуження не потрібна, є помилковим. 
Щодо позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішення Чернівецької міської ради, свідоцтва та договору купівлі-продажу, предметом яких є приміщення ХІІІ, ХVІІІ, суд апеляційної інстанції вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки вони не були предметом судових будівельно-технічних експертиз, позивачами не надано суду доказів наявності в них інженерних комунікацій, мереж, обладнання тощо, які призначені для обслуговування будинку і доступ до яких має бути необмежений. А тому й не доведено функціонального їх призначення як допоміжних приміщень. 
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді представником відповідачів порушувалось питання щодо застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності. При цьому представник відповідачів вважає, що позовну давність слід обраховувати з часу прийняття оспорюваних рішень виконкому міської ради, видачі свідоцтва про право власності та укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. 
Такі доводи є безпідставними.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Згідно ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Як встановлено у справі, оспорювані рішення виконавчого комітету міської ради щодо оформлення права власності на нежитлові приміщення, ухвалювалися без погодження з власниками квартир, як співвласниками допоміжних приміщень, без їх інформування про це.
       Встановлено, що позивачам стало відомо про зазначені рішення в 2014 році, з відповіді Департаменту економіки Чернівецької міської ради від 17.10.2014 р. №КО-8/-02/01-інф на їх запит. 
Статтею 20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.
Підвальні приміщення належать на праві спільної власності всім співвласникам багатоквартирного будинку, і всі особи мають рівне право на використання цих приміщень, як це вбачається зі змісту рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011р. та №4-рп/2004 від 02 березня 2004 року. А тому, кожен співвласник багатоквартирного будинку може використати своє правом на користування підвальними приміщеннями в будь-який момент часу, протягом якого йому на праві приватної власності належить частка співвласника у багатоквартирному будинку.
Порушення є триваючим, і не було припинено станом на дату звернення позивачів до суду. Триваюче порушення характеризується тим, що не має чітко окреслених часових рамок, а тому строк позовної давності за триваючим порушення слід обчислювати з моменту припинення такого порушення.
Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою при цьому є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.
Аналіз норм законодавства України свідчить, що у разі триваючого правопорушенням, позивач може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення. Цей принцип випливає також із практики Європейського Суду з прав людини. Ситуацію щодо «триваючого порушення» добре проілюстровано в справі «Лоїзіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд першої інстанції не встановив всі обставини справи, порушив норми процесуального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376, п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення. 
Враховуючи всі обставини справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції – скасувати. Позов задовольнити частково. Визнати незаконними та скасувати: 
– пункт 33 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2006 році, затвердженого рішенням 40 сесії Чернівецької міської ради IV скликання від 22.12.2005р. № 913, згідно якого приміщення (склад) по АДРЕСА_1 підлягає викупу орендарем приватним підприємцем ОСОБА_6 ;
– підпункт 1.2. пункту 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.12.2006р. № 588/15 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м.Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», яким підтверджено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_2 , загальною площею 84,00 кв.м., що складаються з приміщень І – VII;
– підпункт 1.9. пункту 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.09.2007р. № 672/16 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців (делеговані повноваження)», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_3 ), загальною площею 102,00 кв.м., складаються з приміщень 27-1 – 27-10;
– пункт 60 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2008 році (об`єкти, які пропонуються до приватизації з ініціативи органу приватизації шляхом продажу з аукціону), затвердженого рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради від 27.12.2007р. № 471.
Визнати незаконним та скасувати:
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2006р. на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 84,00 кв.м., що скаладються з приміщень І-VII, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.12.2006р. № 588/15, зареєстрованого ЧКОБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.12.2006р. за реєстраційним № 17318517;
– свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.09.2007р. на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 102,00 кв.м., що складаються з приміщень 27-1 – 27-10, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.09.2007р. № 672/16, зареєстрованого ЧКОБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.09.2007р. за реєстраційним № 20433554.
Визнати недійсними договір купівлі-продажу від 28.12.2006р. № 670/1, укладеним між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі № 4289 та договір купівлі-продажу від 28.03.2008р. № 966, укладеним між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 , зареєстрованим в реєстрі № 1056.
В іншій частині позову, предметом якої є приміщення ХІІІ, ХVІІІ - відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.1, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 липня 2015 року скасувати.
Позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , правонаступниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа ОСОБА_10 про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, свідоцтв про право власності на нерухоме майно та визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними задовольнити частково.
Визнати незаконними та скасувати: 
– пункт 33 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2006 році, затвердженого рішенням 40 сесії Чернівецької міської ради IV скликання від 22.12.2005р. № 913, згідно якого приміщення (склад) по АДРЕСА_1 підлягає викупу орендарем приватним підприємцем ОСОБА_6 ;
– підпункт 1.2. пункту 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.12.2006р. № 588/15 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м.Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», яким підтверджено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_2 , загальною площею 84,00 кв.м., що складаються з приміщень І – VII;
– підпункт 1.9. пункту 1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.09.2007р. № 672/16 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців (делеговані повноваження)», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_3 ), загальною площею 102,00 кв.м., складаються з приміщень 27-1 – 27-10;
– пункт 60 Переліку об`єктів комунальної власності м.Чернівців, які підлягають приватизації в 2008 році (об`єкти, які пропонуються до приватизації з ініціативи органу приватизації шляхом продажу з аукціону), затвердженого рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради від 27.12.2007р. № 471.
Визнати незаконним та скасувати:
- свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2006р. на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 84,00 кв.м., що скаладються з приміщень І-VII, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.12.2006р. № 588/15, зареєстрованого ЧКОБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.12.2006р. за реєстраційним № 17318517;
– свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.09.2007р. на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 102,00 кв.м., що складаються з приміщень 27-1 – 27-10, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.09.2007р. № 672/16, зареєстрованого ЧКОБТІ в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.09.2007р. за реєстраційним № 20433554.
Визнати недійсними :
- договір купівлі-продажу від 28.12.2006р. № 670/1, укладеним між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі № 4289;
- договір купівлі-продажу від 28.03.2008р. № 966, укладеним між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 , зареєстрованим в реєстрі № 1056.
В іншій частині позову – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови – 26 червня 2020 року. 

Головуючий                                                 І.Б. Перепелюк
       
Судді А.І. Владичан

                                                               М.І. Кулянда