Справа № 753/21381/19                                                                              Головуючий в суді І інстанції - Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/1097 /2020                                            Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м     У к р а ї н и
 
07 липня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі: судді судової  палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Давиденка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року,  
в с т а н о в и в:
Постановою   судді   Дарницького  районного  суду  м.  Києва  від  27 січня  2020  року  
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого       ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 28 жовтня 2019 року приблизно о 03 годині 15 хвилин на перехресті Харківського шосе та вул. Привокзальна в м. Києві, керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак ( НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що в його користуванні ніколи не перебував автомобіль марки «Volkswagen Passat» номерний знак ( НОМЕР_1 , а посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_1 ним було втрачено у 2017 році, у зв`язку з чим йому було видане нове посвідчення водія серії  НОМЕР_3 . Зазначив, що втраченим ним посвідченням користується інша особа, оскільки випадки складання протоколу щодо нього за ст. 130 КУпАП є непоодинокими. Крім того зазначив, що як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису події, яка мала місце 28 жовтня 2019 року особа, яку було зупинено та складено щодо неї протокол візуально не схожа на нього. Вважав показання працівників поліції надані в судовому засіданні суду першої інстанції безпідставними, оскільки останні є зацікавленими особами,  а свідків даної події не було допитано в судовому засіданні. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадженні у справі за відсутності в  його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.    
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя місцевого суду визнав доведеним те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було вчинене саме ОСОБА_1 . Між тим такий висновок ґрунтується на неповно досліджених матеріалах справи та неналежній оцінці зібраних у справі доказів і погодитись із ним не можливо.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 253659 особа ОСОБА_1 була встановлена за допомогою посвідчення водія НОМЕР_2 . Між тим відповідно до листа начальника Територіального сервісного центру № 3247 від 09.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ТСЦ № 8042 із заявою про втрату посвідчення водія НОМЕР_2 у зв`язку із чим йому було видане посвідчення НОМЕР_3 . Наведене узгоджується із поясненнями   ОСОБА_1 , відповідно до яких під його прізвищем невідома особа, використовуючи втрачене ним посвідчення водія вчиняє адміністративні правопорушення. Суд звертає увагу на те, що ці пояснення ОСОБА_1 не спростовані та підтверджуються постановами судів, якими неодноразово попередні провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закривались із підстав недоведеності вчинення цих адміністративних правопорушень ОСОБА_1 .
Належних та допустимих доказів, які би підтверджували ту обставину, що правопорушення вчинив дійсно ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Так, посилання судді на те, що особа, яка на відеозаписі, зробленому за допомогою нагрудної камери поліцейського відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння схожа на особу, яка з`явилася у судове засідання і була ідентифікована за паспортом громадянина України як ОСОБА_1 за своєю сутністю є припущенням про те, що ці дві особи є однією і тією ж людиною.
Судом апеляційної інстанції у судовому засіданні був переглянутий зазначений вище відеозапис. При дійсній схожості особи, яка зображена на відеозаписі і яка відмовилась пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння із особою, яка з`явилась у судове засідання і була ідентифікована як ОСОБА_1 , суд не може із впевненістю, достатньою для подальшого вирішення питання про винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення , стверджувати те, що це одна і та ж людина. 
Щодо пояснень поліцейських, які були дані ними в суді першої інстанції про те, що саме особа, яка була присутня в судовому засіданні та була ідентифікована за паспортом громадянина України як ОСОБА_1 відмовилась 28.10.2019 року пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, то до цих пояснень апеляційний суд відноситься критично, оскільки судом безпосередньо  здійснювалось порівняння особи, яка зафіксована на відеозаписі із тією, що була присутня у судовому засіданні. При цьому, судом була встановлена лише схожість цих осіб, а не їх ідентифікація, що є недостатнім для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.      
Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо дійсної належності ОСОБА_1 або перебуванню у його володінні автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак ( НОМЕР_1 , що могло би бути підставою для ідентифікації ОСОБА_1 як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП із подальшим притягненням його до відповідальності.
Неврахування цих обставин та неналежна оцінка зібраних у справі доказів призвела до ухвалення суддею необґрунтованого та невмотивованого рішення. За наявності зазначених вище порушень закону  постанова судді Дарницького  районного суду м. Києва від 27 січня  2020 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.   
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.  
Постанову судді Дарницького  районного суду м. Києва від 27 січня  2020 року щодоОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.   
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька