П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/943/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Свентух Віталій Михайлович  
Суддя-доповідач -  Кузьменко Л.В.   
21 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Франовської К.С.  Совгири Д. І. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року  ( рішення ухвалене суддею Свентухом В.М. 05 травня 2020 року в м. Вінниця в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, 
В С Т А Н О В И В :
В березні 2020 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1   на свою користь витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 31785 грн. 73  коп.
В обґрунтування зазначених вимог позивач покликався на те, що відповідно до наказу начальника Національної академії №52-КС від 26.07.2016 ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання. 26.07.2016 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відповідачем було подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії у зв`язку із достроковим розірванням контракту через відмову від подвльшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу. Наказом начальника академії із солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України. Позивач вважає, що невиконання відповідачем умов підписаного контракту між Міністерством оборони України в особі Начальника Національної академії та солдатом ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання, обумовило обов`язок відшкодувати останнім витрати на утримання у закладі вищої освіти.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 31785,73 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та приписів процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити  нове,  яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема,  в апеляційній скарзі відповідач покликається на відсутність у позивача повноважень на звернення до суду з цим позовом, позаяк контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України ОСОБА_1  укладав з Міністерством оборони України, відтак, саме Міністерство Оборони є належним позивачем у справі. Вважає, що позивач не навів належних доказів щодо підтвердження сум понесених витрат на утримання відповідача в навчальному закладі, а також вважає, що суд першої інстанції неправильно оцінив його дії в частині підписання довідки-розрахунку про зобов`язання відшкодувати суму понесених позивачем витрат на його утримання, також вказує.
10.12.2019 року позивач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.07.2016 року №52-КС ОСОБА_1 було зараховано на перший курс до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с. 11).
26.07.2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу (а.с. 13).
Пунктом 1 контракту передбачено, що ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
24.12.2019 року відповідачем подано рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у зв`язку із достроковим розірванням контракту через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу (а.с. 14).
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №5-КС від 24.01.2020 року (по особовому складу) із солдатом ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення військового навчального закладу, звільнено з військової служби у запас (а.с. 15).
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №17 від 24.01.2020 року (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, зобов`язано відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням в Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в сумі 32550,23 грн. (а.с. 16).
З довідки-розрахунку від 24.01.2020 року №7 вбачається, що загальна сума належних до відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 26.07.2016 року по 24.01.2020 року становить 32550,23 грн., а саме: 13968,26 грн. - грошове забезпечення; 11715,72 грн. - продовольче забезпечення; 2533,55 грн. - речове забезпечення; 74,00 грн. - медичне забезпечення; 4191,15 грн. -   спожиті комунальні послуги та енергоносії; 67,55 грн. - оплата транспортних послуг. 
Слід зазначити, що довідкою-розрахунком від 24.01.2020 року №7 ОСОБА_1 ознайомлений, її зміст не оспорює, зобов`язується до 24.02.2020 року сплатити вказану суму на рахунок навчального закладу,  про що свідчить його власний підпис у відповідній графі довідки (а.с. 17).
Встановлено, що 11.02.2020 року відповідач частково відшкодував заборгованість у сумі 764,50 грн. Таким чином, позивач, з урахуванням добровільно сплачених коштів, стверджує, що за відповідачем рахується заборгованість із відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 31785,73 грн., що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними) коштами. Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на  день постановлення рішення у справі зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Вимогами ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачений обов`язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964(далі - Порядок №964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).
Приписами п. 3 Порядку №964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Пунктом 4 Порядку №964 визначено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в сумі 31785,73 грн.
В силу приписів пункту 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Згідно пунктом 8 вказаного Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
Обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, передбачений законодавством та закріплений у контракті проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Таким чином, належним способом захисту та поновлення порушеного права держави є відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, громадянином ОСОБА_1 шляхом звернення позивача до суду з позовною заявою.
Колегія суддів звертає увагу на те, що 5 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, 3 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів також констатує, що позивачем дотримано приписів частин першої та п`ятої статті 122 КАС України щодо строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Так,  частиною 5  ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк., який в даному випадку належить обраховувати з 25.02.2020 року (з наступного дня, після обумовленого сторонами стору для добровільного відшкодування витрат), який закінчився, відповідно, 25 березня 2020 року.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №824/284/19-а.
Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з цим позовом 03 березня 2020 року, тобто в межах місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Стосовно доводів скаржника щодо неналежного позивача у справі, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Безспірно встановлено, що Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Академія є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовуються за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Національної академії, і витрачаються виключно на утримання курсантів.
Між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
Таким чином, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного мала право звернутися з даним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Слід зазначити, що курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). 
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості сум розрахунку суми заборгованості станом  є безпідставними, оскільки витрати у сумі 31785,73 грн. розраховані за період навчання позивача в Академії, що підтверджується розрахунком на утримання коштів за навчання, розрахунком вартості комунальних послуг (а.с.18-25) та довідкою-розрахунком від 24.01.2020 №7 (а.с.17).
Крім того, відповідач самостійно визнав свій обов`язок, про що свідчить відповідний запис у рапорті відповідача від 24.12.2019 (а.с.14) та власноручний підпис на довідці-розрахунку від від 24.01.2020 (а.с.17).
Будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на розгляду справи судом першої інстанції зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що й стало підставою для задоволення позову судом першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  21 вересня 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Совгира Д. І.