ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/1804/17                                                       Суддя першої інстанції: Виноградова О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                               - Епель О.В., Шурка О.І.,
при секретарі                              - Ліневській В.В.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольшаницький елеватор» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ольшаницький елеватор» (далі - Позивач, ТОВ «Ольшаницький елеватор») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - Білоцерківська ОДПІ), у подальшому заміненої на належного відповідача протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року - Головне управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Київській області), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.02.2017 року №0003511406, №0003431404 та №0003421404
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, матеріалами справи спростовується посилання контролюючого органу про неможливість оприбуткування готівки головним бухгалтером підприємства з підстав перебування останнього у відпустці, оскільки у справі наявні докази відкликання його з відпустки 18 травня та 3 червня 2016 року, по-друге, доданими до позовної заяви документами підтверджується факт отримання ТОВ «Ольшаницький елеватор» від ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», СТОВ «Щербашенське», ТОВ «Ім. Юрія Гагаріна», ПСП «Лан», ТОВ «Новий Світ» і ТОВ «Агро-Богуславщина Еко», а Позивач не потребував послуг зберігання з огляду на відвантаження придбаних товарів до портового елеватора. Крім того, суд зауважив, що посвідчення операцій з багатоепізодного відвантаження партії сої однією податковою накладною не суперечить положенням ПК України.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Білоцерківська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати його в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовувала тим, що, по-перше, підприємства-постачальники сої є платниками податку 4 групи та не сплачують податок на прибуток і перебувають на спеціальному режимі оподаткування податком на додану вартість, по-друге, при перерахунку ціни по договорах придбання сої у сторону збільшення ціна по експортних контрактах не переглядалася, що свідчить про завищення ТОВ «Ольшаницький елеватор» витрат операційної діяльності на 928  088,00 грн. за 2014 рік та завищення фінансового результату до оподаткування за 2015 рік на суму 9  417  611,00 грн., по-третє, фактичне транспортування сої здійснювалося в один період, а перехід права власності на неї - в інший, а відтак операції з придбання сої відбулися пізніше, ніж операції з її перевезення, що свідчить про безтоварність господарських операцій на момент транспортування товару. Крім того, Апелянт зазначає, що проставлення бухгалтером ОСОБА_1 підписів на касових аркушах та прибуткових касових ордерах під час перебування останньої у відпустці свідчить, що формування касової книги і оприбуткування готівки здійснювалося після виходу ОСОБА_1 з відпустки, тобто з порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.09.2018 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Ольшаницький елеватор» просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовував тим, що, по-перше, взаємовідносини Позивача з його контрагентами щодо поставки сої підтверджується належним чином оформленими документами, як і операції з транспортування даного товару до порту, що оформлені товарно-транспортними накладними та належним чином відображені у бухгалтерському обліку з урахуванням коригування ціни, по-друге, отримання та оприбуткування коштів було здійснено бухгалтером ОСОБА_1 у дні відкликання її з відпустки, а жодними документами не підтверджено можливість видачі коштів працівникам в інші дати, ніж 18 травня та 3 червня 2016 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.11.2018 року, яке у подальшому було відкладено на 11.12.2018 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року апеляційну скаргу Білоцерківської ОДПІ задоволено частково - рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 року скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 03.03.2020 року касаційну скаргу ТОВ «Ольшаницький елеватор» задоволено частково - постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції наголосив на тому, що Шостий апеляційний адміністративний суд не врахував, що Київським окружним адміністративним судом було 29.06.2017 року замінено неналежного відповідача на належного - ГУ ДФС у Київській області, а відтак безпідставно скасував рішення суду першої інстанції з мотивів звернення до суду із позовом до неналежного відповідача, у той час як перевірку висновків Київського окружного адміністративного суду по суті спору здійснено не було.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.04.2020 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 року заяву ТОВ «Ольшаницький елеватор» та клопотання ГУ ДПС у Київській області про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину задоволено та продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.
У подальшому розгляд справи призначено на 15.07.2020 року.
У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.
Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у листопаді 2016 року - січні 2017 року працівниками Білоцерківської ОДПІ на підставі наказу від 27.10.2016 року №1070 та від 22.12.2016 року №1239, повідомлення від 27.10.2016 року №102, направлень від 24.11.2016 року №549, 550, 551, 552, 553 та згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Ольшаницький елеватор» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року, валютного за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року.
У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема:
- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 138.1.9 п. 138.1 ст. 138 ПК України, в результаті яких підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 1  980  252,00 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 285  082,00 грн., за 2015 рік на суму 1  695  170,00 грн.;
- п. 192.1 ст. 192 ПК України, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за вересень 2016 року на 2  069  139,00 грн.;
- п. 2.6, п. 3.1, п. 4.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.
Висновки перевірки зафіксовані в акті від 13.01.2017 року №26/10-02-14-01/38435063/7 (т. 1 а.с. 34-132).
На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 02.02.2017 року прийняті, зокрема, податкові повідомлення-рішення:
- форми «С» №0003511406, яким застосовано штрафну (фінансові) санкції на суму 496  055,65 грн. на підставі пп. 1 абз. 3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» і пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 26);
- форми «Р» №0003431404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 2  051  523,00 грн. (у тому числі 1  980  252,00 грн. за основним платежем та 71  271,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (т. 1 а.с. 27);
- форми «В4» №0003421404, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2016 року на 2  069  139,00 грн. (т. 1 а.с. 28-29).
Указані податкові повідомлення-рішення за наслідками розгляду скарги ТОВ «Ольшаницький елеватор» від 14.02.2017 року №9 (т. 1 а.с. 168-190) були залишені без змін рішенням Державної фіскальної служби України від 14.04.2017 року №8015/6/99-99-11-01-01-25 (т. 1 а.с. 192-198).
Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних індивідуальних актів, суд першої інстанції встановив таке.
Бухгалтером касиром ТОВ «Ольшаницький елеватор» 18.05.2016 року та 03.06.2016 року було отримано готівкою та оприбутковано в касовій книзі готівкові кошти в сумі 33  406,27 грн. та в сумі 65  804,86 грн., що підтверджується копіями касової книги (т. 2 а.с. 137, 148) та прибуткових касових ордерів від 18.05.2016 року №19 (т. 2 а.с. 138) і від 03.06.2016 року №20 (т. 2 а.с. 149). Крім того, згідно видаткових касових ордерів від 18.05.2016 року (т. 2 а.с. 139) та від 03.06.2016 року (т. 2 а.с. 156) готівкові кошти були видані для виплати заробітної плати за першу і другу половини травня 2016 року відповідно. При цьому судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 17.05.2016 року №32 (т. 2 а.с. 135) та від 02.06.2016 року №33/1 (т. 2 а.с. 136) бухгалтера ОСОБА_1 було відкликано з основної щорічної відпустки на 1 день - 18.05.2016 року та на 1 день - 03.06.2016 року.
Викладене, на переконання Київського окружного адміністративного суду, свідчить про помилковість посилання контролюючого органу на те, що бухгалтер ОСОБА_1 формувала касову книгу та оприбутковувала готівку після виходу з відпустки 16.06.2016 року., а відтак і про відсутність порушень Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.
Крім іншого, судом першої інстанції встановлено таке.
15.10.2014 року між ТОВ «Ольшаницький елеватор» (Покупець) та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» (Постачальник) було укладено договір поставки № 15/10-2КП (далі - договір № 15/10-2КП) (т. 1 а.с. 199-200), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 року, на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 15/10-2КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
На підтвердження реальності виконання сторонами договору № 15/10-2КП, як встановлено судом першої інстанції, Позивачем надано копії: додаткової угоди № 1, згідно з якою внесено зміни у п. 1.2 договору в частині ціни товару (т. 1 а.с. 201); видаткових накладних (т. 1 а.с. 202-203); податкових накладних (т. 1 а.с. 204-205, т. 3 а.с. 45); розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, згідно з якими було змінено ціну товару (т. 1 а.с. 206-207, т. 3 а.с. 46); карток аналізу зерна, згідно з якими було проведено аналіз поставленого позивачу зерна (т. 2 а.с. 205-211). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 1 а.с. 209-214).
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2015 року між ТОВ «Ольшаницький елеватор» (Покупець) та ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко» (Постачальник) було укладено договір поставки № 21-01-1КП (далі - договір № 21-01-1КП) (т. 1 а.с. 215-216), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 року, на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 21-01-1КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження реальності виконання сторонами договору № 21-01-1КП Позивачем надано копії: додаткової угоди № 1, згідно якою внесено зміни у п. 3.1 та п. 7.1 договору № 21-01-1КП (т. 1 а.с. 217); угоди про зміну вартості товару № 1, згідно якої було перераховано ціну товару (т. 1 а.с. 218); накладних (т. 1 а.с. 219-221); розрахунків коригування, згідно яких було змінено ціну товару (т. 1 а.с. 222-224); податкових накладних (т. 1 а.с. 225-230); розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, згідно з якими було відкориговано вартість поставленого товару (т. 1 а.с. 231-233). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 1 а.с. 233-237).
Крім іншого, судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Ольшаницький елеватор» (Покупець) та СТОВ «Щербашенське» (Постачальник) 20.01.2015 року укладено договір поставки № 20/01-4КП (далі - договір № 20/01-4КП) (т. 1 а.с. 238-239), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 року на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 20/01-4КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
На підтвердження реальності виконання сторонами договору № 20/01-4КП, як зазначено судом першої інстанції, Позивачем надано суду копії: додаткової угоди № 1, згідно якої внесено зміни у п. 3.1 та п. 7.1 договору № 20/01-4КП (т. 1 а.с. 240); угоди про зміну вартості товару № 1, згідно якої було перераховано ціну товару (т. 1 а.с. 241); видаткових накладних (т. 1 а.с. 242-245); розрахунків коригування, згідно яких було змінено ціну товару (т. 1 а.с. 246-250); податкових накладних (т. 2 а.с. 1-10); розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, згідно з якими було відкориговано вартість поставленого товару (т. 2 а.с. 11-16). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 2 а.с. 16-25).
Київським окружним адміністративним судом також встановлено, що між ТОВ «Ольшаницький елеватор» (Покупець) та ПП «Новий світ» (Постачальник) 20.01.2015 року укладено договір поставки № 20/01-2КП (далі - договір № 20/01-2КП) (т. 2 а.с. 26-27), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 року на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 20/01-2КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
Як зазначив суд першої інстанції, на підтвердження реальності виконання сторонами договору № 20/01-2КП Позивачем надано суду копії: угоди про зміну вартості товару № 2, згідно якої було перераховано ціну товару (т. 2 а.с. 28); видаткової накладної (т. 2 а.с. 29); податкової накладної (т. 2 а.с. 31); розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, згідно якого було відкориговано вартість поставленого товару (т. 2 а.с. 33). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 2 а.с. 34).
Також, 20.01.2015 року між Позивачем (Покупець) та ПСП «Лан» (Постачальник) було укладено договір поставки № 20/01-3КП (далі - договір № 20/01-3КП) (т. 2 а.с. 35-36), за умовами якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 року на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 20/01-3КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
На підтвердження реальності виконання сторонами договору № 20/01-3КП, як встановлено судом першої інстанції, Позивачем надано копії: угоди про зміну вартості товару № 1, згідно якої було перераховано ціну товару (т. 2 а.с. 37); видаткової накладної (т. 2 а.с. 38); податкової накладної (т. 2 а.с. 39); розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, згідно якого було відкориговано вартість поставленого товару (т. 2 а.с. 42). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 2 а.с. 43-44).
Поряд з іншим, суд першої інстанції встановив, що 20.01.2015 року між Позивачем  (Покупець) та ТОВ «Імені Юрія Гагаріна» (Постачальник) було укладено договір поставки № 20/01-1КП (далі - договір № 20/01-1КП) (т. 2 а.с. 45-46), згідно якого Постачальник зобов`язувався поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2014 р. на умовах, зазначених у договорі.
Пунктом 1.2 указаного договору № 20/01-1КП визначено характеристики товару, а згідно п. 1.3 останнього якість товару повинна відповідати вимогам діючих Державних стандартів.
На підтвердження реальності виконання сторонами договору № 20/01-1КП Позивачем надано, як встановив суд першої інстанції, копії: угоди про зміну вартості товару № 3, згідно якої було перераховано ціну товару (т. 2 а.с. 47); видаткової накладної (т. 2 а.с. 48); зміну вартості від  до видаткової накладної, згідно якої було змінено вартість товару (т. 3 а.с. 51); податкової накладної (т. 2 а.с. 50); розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, згідно якого було відкориговано вартість поставленого товару (т. 2 а.с. 52). Крім того, судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений товару була здійснена у повному обсязі (т. 2 а.с. 53).
Поряд з викладеним, суд першої інстанції зазначив, що договори №№ 20/01-1КП, 20-01-2КП, 20/01-3КП, 20/01-4КП, 15/10-2КП, 21/01-1КП були укладені Позивачем з метою виконання контракту від 09.09.2014 року № 510/14413720, укладеного з ADM Germany GmbH (Покупець) (далі - контракт № 510/14413720), предметом якого був товар - соєві боби для технічних потреб українського походження, генетично не модифіковані, врожаю 2014 року, насипом (т. 2 а.с. 54-61).
Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження виконання даного контракту Позивачем надано копії: додаткової угоди № 1, згідно якої було внесено зміни до пункту «поставка» (т. 2 а.с. 62); договорів про надання послуг, за якими надавалися послуги з перевезення сої (т. 2 а.с. 63-71); актів здачі-прийняття робіт, згідно якого було прийнято роботи з перевезення сої (т. 2 а.с. 72, 79, 81, 83,); товарно-транспортних накладних, згідно з якими здійснювалося перевезення (т. 2 а.с. 73-98,100); актів виконаних робіт, згідно яких було виконано роботи по перевезенню сої за певними маршрутами (т. 2 а.с. 86, 99, 110, 113); платіжних доручень, згідно яких Позивачем було оплачено послуги з перевезення (т. 2 а.с. 127-134); митних декларацій, на підставі яких відбувалося перевезення товару (т. 2 а.с. 212-219); податкових накладних (т. 3 а.с. 1-3).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 134, 138, 139, 192, 201 Податкового кодексу України, а також Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, і Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки, по-перше, ведення касової книги та оприбуткування готівкових коштів здійснювалося бухгалтером ОСОБА_1 своєчасно та під час перебування на робочому місці, по-друге, реальність господарських операцій між контрагентами підтверджується матеріалами справи, якими також спростовується необхідність зберігання сої Позивачем у період між придбанням та поставкою.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України (далі - Положення №637).
Відповідно до п. 1.2 Положення №637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.
Згідно п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
Приписи п. 3.1 Положення №637 визначають, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.
За правилами п. 7.15 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.
При цьому, пунктом 4.2 Положення №637 передбачено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5). 
Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).
Викладене, у свою чергу, свідчить, що оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.
Наведена позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.04.2014 року у справі №21-54а14 та у постанові від 04.11.2015 року у справі №825/554/15-а та у подальшому Верховний Суд від її не відходив, що підтверджується, зокрема, викладеними у постанові від 22.01.2020 року у справі №2340/4436/18.
Приписи абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ №436/95) визначають, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
При цьому, у вже згаданих вище рішеннях Верховного Суду України та Верховного Суду підкреслено, що невиконання будь-якої з обов`язкових для оприбуткування готівки дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке Указом №436/95 встановлена відповідальність.
Разом з тим, як було вірно встановлено судом першої інстанції, бухгалтером касиром ТОВ «Ольшаницький елеватор» 18.05.2016 року та 03.06.2016 року було отримано готівкою та оприбутковано в касовій книзі готівкові кошти в сумі 33  406,27 грн. та в сумі 65  804,86 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями касової книги та прибуткових касових ордерів, які містять всі необхідні відомості та реквізити. Крім того, згідно видаткових касових ордерів від 18.05.2016 року та від 03.06.2016 року готівкові кошти були видані для виплати заробітної плати за першу і другу половини травня 2016 року відповідно. При цьому оскільки згідно наказу від 17.05.2016 року №32 та від 02.06.2016 року №33/1 бухгалтера ОСОБА_1 було відкликано з основної щорічної відпустки на 1 день - 18.05.2016 року та на 1 день - 03.06.2016 року, то помилковість посилання контролюючого органу на те, що бухгалтер ОСОБА_1 формувала касову книгу та оприбутковувала готівку після виходу з відпустки 16.06.2016 року спростовується матеріалами справи.
Посилання Апелянта про те, що на момент проведення перевірки наказів про відкликання з відпустки ОСОБА_1 не було, про що, за твердженням Відповідача, зазначила головний бухгалтер Куряченко С.О. , судовою колегією оцінюється критично, оскільки доказів надання таких пояснень ГУ ДФС у Київській області надано не було. Крім того, копії даних наказів подавалися до ДФС України під час адміністративного оскарження.
Викладене, у свою чергу, свідчить про відсутність у діях підприємства порушення правил оприбуткування готівки, відповідальність за яке передбачена абз. 3 п. 1 Указу №436/95, у зв`язку з чим Київський окружний адміністративний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення №0003511406.
Щодо висновків суду першої інстанції про безпідставне збільшення Позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон про бухгалтерський облік) документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ. 
Приписи ст. 9 вказаного закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Дослідивши наявні матеріалах справи документи, судова колегія вважає, що останні містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. 
Щодо твердження Апелянта про те, що реальність господарської операції на момент транспортування товару не підтверджена, оскільки перехід права власності на товар відбувся 24.10.2014 року та 31.12.2014 року, у той час як транспортування здійснене у період з 16.10.2014 року по 20.10.2014 року та з 16.12.2014 року по 17.12.2014 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.
Зі змісту товарно-транспортних накладних з відмітками про прийняття товару ПрАТ «Укрелеваторпром», вбачається, що партії сої, відвантаженої Позивачеві, того ж дня приймалася портовим елеватором (т.2 а.с. 73-98, 100). При цьому, на переконання судової колегії, контролюючим органом жодним чином не обґрунтовано неможливість оформлення факту переходу права власності ТОВ «Ольшаницький елеватор» на поставлений йому товар після здійснення його перевезення у повному обсязі, а не окремо щодо кожної складової, у зв`язку з чим посилання Апелянта на те, що станом на 24.10.2014 року та 31.12.2014 року операції за договорами мали ознаки безтоварних, судом апеляційної інстанції відхиляється.
Крім того, судова колегія вважає помилковими доводи Білоцерківської ОДПІ про безпідставність перерахунку ТОВ «Ольшаницький елеватор» ціни за договорами з ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», СТОВ «Щербашенське», ТОВ «Ім. Юрія Гагаріна», ПСП «Лан», ТОВ «Новий Світ» і ТОВ «Агро-Богуславщина Еко» в якості висновків про завищення підприємством витрат операційної діяльності з підстав необґрунтованості надання фінансової допомоги ТОВ «Тас Агро» замість розрахунків з постачальниками, оскільки Відповідачем не наведено, яким чином зміна суми оплати коштів та умов договорів щодо розрахунків зумовила порушення податкового законодавства. 
З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність правових підстав визнання безтоварними господарських операцій Позивача зі згаданими контрагентами, у зв`язку з чим вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому, згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Положеннями п. 192.1 ст. 192 ПК України передбачено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, необхідною умовою для здійснення відповідного коригування податкових зобов`язань/податкового кредиту з податку на додану вартість є зміна суми компенсації вартості товарів/послуг, зокрема, наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг.
З урахуванням наведеного, оскільки матеріалами справи підтверджується товарність господарських операцій, а зміна ціни товару була зумовлена зміною середнього міжбанківського валютного курсу продажу умовної одиниці в іноземній валюті до гривні, судова колегія приходить до висновку, що Позивачем було правомірно відображено у складі витрат на збут за 2014 рік 928  088,00 грн. збільшеної вартості придбаної сої та 655  699,00 грн. витрат на перевезення товарів, а також, відповідно, обґрунтовано скориговано у вересні 2019 року у бік збільшення розмір від`ємного значення податку на додану вартість за жовтень і грудень 2014 року, а також січень 2015 року, на загальну суму 2  069  139,00 грн., у зв`язку з чим суд першої інстанції правильно скасував оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0003421404 та №0003431404.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                    О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано « 15» липня 2020 року.