Справа № 442/7606/19                                Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/582/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року, постановлене в складі головуючого судді Хомика А.П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                               
                                       в с т а н о в и л а:

30.10.2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 41189,03 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.09.2009 року між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також на те, що він був повністю поінформований про умови кредитування і вони були надані йому для ознайомлення у письмовій формі.
Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2019 року становить 41189,03 грн., і яка складається із: 7181,88 грн. – заборгованості за тілом кредиту; 23037,68 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8531, 90 грн. – заборгованості за пенею та комісією, 500, 00 грн.– штрафу ( фіксована частина), 1937, 57 грн. – штрафу (процентна складова).
Наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просив суд постановити рішення, яким стягнути вказану заборгованість, а також понесені судові витрати.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 18.09.2008 року в розмірі 7181,88 грн. та 334,95 грн. судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
АТ КБ «Приватбанк» з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені, комісії та тарифів не погодився і, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 , підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», погодив з позивачем розмір відсоткової ставки 2,5 % на місяць на залишок заборгованості та пені, комісії і штрафів. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Проте, суд у своєму рішенні не вказав, чому не взяв до уваги даний доказ, як підтвердження ознайомлення з умовами кредитування. Адже, підписана відповідачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD» і є Тарифами по кредиту, якою передбачено розмір відсоткової ставки, пені, комісії та штрафів.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та пенею скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін. 
Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначає, що до відповіді на відзив позивачем надано Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил банківських послуг в А-Банку, а позивачем у даній справі є АТ КБ «Приватбанк». Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки остання операція по платіжній картці НОМЕР_1 проводилась 16.04.2009 року, що підтверджується випискою з рахунку. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на пропуск строку апелянтом позовної давності при зверненні з позовними вимогами до суду. Проте, апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідач не подавав. 
Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.
04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.
       А відтак,справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.        
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову 41 189, 03 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
При цьому, виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду. 
Згідно із Розпорядженням голови Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року № 05.25/2020 та на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 03 квітня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 
Зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.
Згідно із Розпорядженнями голови Львівського апеляційного суду та на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 22 червня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 
Зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.
У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Рішення суду в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам відповідає.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Встановлено, що 18.09.2008 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. 
У даній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна Gold та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2019 року становить 41189, 03 грн., і така складається із: 7181,88 грн. – заборгованості за тілом кредиту; 23037,68 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 8531, 90 грн. – заборгованості за пенею та комісією, 500, 00 грн. – штрафу (фіксована частина), 1937, 57 грн. – штрафу (процентна складова).
Суд першої інстанції дійшов висновку, про порушення відповідачем умов договору та про необхідність стягнення з нього основної заборгованості за кредитним договором у розмірі 7181,88 грн.
Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Разом з тим,відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахованої пені і комісії за прострочене зобов`язання та штрафів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентної ставки та можливість нарахування банком заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді пені, комісії та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з наступних підстав.
Відповідно до статті 1056-1ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 18.09.2008 року процентна ставка не зазначена. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. 29.09.2008 ОСОБА_1 отримав картку НОМЕР_2 , проте дана заява-анкета не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), комісії за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також підписана анкета-заява не містить даних, яку саме кредитну картку відповідач отримав та встановлений кредитний ліміт на таку. Між тим, позивачем не надано суду жодного доказу з якого можливо було б встановити тарифи кредитної картки.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, судова колегія відхиляє доводи позивача про те, що відповідач при підписанні заяви про отримання кредитної картки ознайомився саме з тими Умовами, Правилами та Тарифами що надані Банком до справи та особисто підписав Довідку про умови кредитування, де викладені правила щодо нарахування пені належними і допустимим доказами також не доведені.
Відповідач, дійсно, своїм підписом у анкеті-заяві погодився з обов`язком самостійно отримати та роздрукувати із сайту Приватбанку в мережі Інтернет примірник договору про надання банківських послуг, зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку.
Однак, у справі відсутні докази того, що відповідач на день підписання Анкети-заяви був ознайомлений з наявними у справі Умовами і Правилами та Тарифами банку, або що він їх отримав та погодився з ними, і фактично їх виконував. Той факт, що відповідач згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за допомогою платіжної карти «Приватбанку» витрачав грошові кошти банку та їх повертав, не доводить за якими умовами та правилами щодо розміру процентів, пені та штрафів він це здійснював.
Мотиви апеляційної скарги про те, що відповідач підписуючи 18.09.2008 року Заяву-анкету, та 29.09.2008 Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», яка на думку апелянта і є Тарифами по кредиту, якою передбачено розмір відсоткової ставки, пені, комісії та штрафів, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, колегія суддів відхиляє, оскільки згадана довідка не містить відомостей про прізвище підписанта та відомості про його правовий зв`язок із вищевказаної заявою-анкетою від 18.09.2008, підписаною ОСОБА_1 , або про його бажання укласти договір кредиту на згаданих умовах про проценти та кредитний ліміт.
Тому згадана заява-анкета та довідка не є достатніми доказами про укладення договору кредиту на вказаних у підставах позову Умовах та Правилах чи Тарифах про сплату процентів. Відповідно до правила ч. 6 ст. 81 ЦПК України про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів відхиляє наведені доводи скарги щодо необхідності врахування цих доказів на користь доводів про стягнення відсотків за користування кредиту.
Отже, за відсутності підписаних позичальником Умов та Правил, а також Тарифів банку спірний договір не відповідає вимогам ст.ст.207,634,1055 ЦК України щодо порядку підписання та укладення договору кредиту.
У даному випадку неможливо поза розумним сумнівом та з належною для стороннього добросовісного спостерігача достовірністю з`ясувати належність доданих позивачем до справи доказів, витягів з названих документів, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність того факту, до яких істотних умов договору приєднався позичальник при підписанні анкети-заяви, текст якої не містить істотних у розумінні ст. 1054 ЦК України умов договору кредиту.
Суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні наведених норм матеріального права до спірних правовідносин врахував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Апеляційна скарга не спростовує висновки суду першої інстанції та не містить посилання на обставини, з якими законодавство пов`язує підстави для скасування чи зміни судового рішення.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені колегією суддів, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Оскільки у даній справі колегія суддів прийшла до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підстави для вирішення питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції,відсутні. 
У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 26 червня 2020 року.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,- 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»- залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 26 червня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.