ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2020 р.           Справа№ 911/1318/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін: 
від позивача: Касяненко Д.М.;
від позивача: не прибув;
від відповідача: Мужев Д.Г.;
від третьої особи 1: не прибув;
від третьої особи 2:Бец В.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення  Господарського суду Київської області  від 20.01.2020 року (дата підписання повного тексту 30.01.2020 року)
у справі № 911/1318/19 (суддя: Бабкіна В.М)
за позовом  Військового прокурора Київського гарнізону
в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу
до Військової частини НОМЕР_1 
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Данилівська сільська рада
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Військова частина НОМЕР_2 
про  відшкодування 72091,00 грн шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства.

                                                ВСТАНОВИВ: 

                 Військовий прокурор Київського гарнізону (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу (далі – позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про відшкодування 72091,00 грн шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що службові особи Військової частини НОМЕР_1 , перевищуючи свої службові повноваження, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року та ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, без належного погодження органів місцевого самоврядування та Державної екологічної інспекції України здійснили незаконну порубку 57 дерев на території військової частини, внаслідок чого було заподіяно істотну шкоду інтересам держави, що підтверджується розрахунком розміру шкоди, внаслідок незаконної рубки (без дозвільних документів) Державної екологічної інспекції Столичного округу № 03-05/07-35/1935 від 18.04.2019 року.
          Рішенням Господарського суду Київської області від 20.01.2020 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 завдану незаконною порубкою дерев на території військового містечка № НОМЕР_3 в с. Данилівка Васильківського району Київської області шкоду в сумі 72091,00  грн, витрати на сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн.
          Не погодившись з прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі в повному обсязі та ухвалити нове рішення, в якому відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд першої інстанції неправомірно відмовив в задоволенні клопотання третьої особи 2 про  залишення позовної заяви без розгляду,  у зв`язку з тим що  наявний у них екземпляр позовної заяви не відповідає оригіналу.
          Крім того, скаржник вказав, що   суд першої інстанції помилково визначив позивачем Державну екологічну інспекцію Столичного округу, а не Данилівську сільську раду.
          Також, скаржник вказав, що  командування військової частини не погоджується з тим, що видаленням дерев нанесено істотну шкоду державі.  
          При цьому, скаржник вказав, що дерева та зелені насадження, які знаходяться на території  військової частини НОМЕР_1 не знаходяться на бухгалтерському обліку, ані у військовій частині НОМЕР_1 , ані в Данилівській сільській раді, ані в Державному підприємстві «Київське лісове господарство», а є самосійними та не мають жодної цінності для держави.
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2020 року справу № 911/1318/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Ткаченко Б.О.
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2020  року у справі  № 911/1318/19 своєю ухвалою від 10.03.2020 року.
           26.03.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від прокуратури  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_4 на рішення  Господарського суду Київської області  від 20.01.2020 року, відповідно до якого прокурор  просив суд апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. 
          Крім того, прокурор у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема,  зазначив, що господарська діяльність військової частини НОМЕР_1 по очищенню дерев була здійснена без спеціальних  дозволів, тим самим  завдано шкоду навколишньому природному середовищу – тому така шкода підлягає відшкодуванню в  повному обсязі. 
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 року повідомлено учасників справи № 911/1318/19, що розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області   від 20.01.2020 року у справі № 911/1318/19   не відбувся 09.04.2020 року. Про дату і час судового засідання за апеляційною Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області   від   20.01.2020 року у справі № 911/1318/19   учасники справи будуть повідомлені додатково.
                    Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 року призначено до розгляду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області   від 20.01.2020 року у справі № 911/1318/19 на 08.09.2020 року.
           10.07.2020 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Данилівської сільської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи 08.09.2020 року, без присутності Данилівської сільської ради, по даній справі винести рішення на розгляд суду, яке було задоволено судом. 
          Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року у зв`язку з увільненням судді Ткаченка Б.О., від роботи на період його перебування у Дарницькому районному у місті Києві військовому комісаріаті, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/1318/19   нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.          
          Північний апеляційний господарський суд  прийняв апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2020 року у справі № 911/1318/19   до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. своєю ухвалою від 08.09.2020 року.
          Представники відповідача та третьої особи 2 в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 08.09.2020 року  підтримали  доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду - скасувати. 
          Прокурор в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 08.09.2020 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. 
          Представники відповідача та третьої особи 1 у судове засідання 08.09.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представників відповідача та третьої особи 1, які були  належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду Київської області  від 20.01.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скаргу   Військової частини НОМЕР_4 - без задоволення, з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, при перевірці Військової частини НОМЕР_1 у березні 2019 року прокуратурою було встановлено, що службові особи даної військової частини, перевищуючи свої службові повноваження, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” та ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, без належного погодження органів місцевого самоврядування та Державної екологічної інспекції України, здійснили незаконну порубку 57 дерев на території вказаної військової частини, внаслідок чого було заподіяно істотну шкоду інтересам держави.
           16.04.2019 року Військовою прокуратурою Київського гарнізону було вжито заходи прокурорського реагування шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42019110350000064 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 Кримінального кодексу України.
          Також Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу першого заступника голови Державної екологічної інспекції України лист № 12/2686вих19 від 16.04.2019 року, відповідно до якого повідомлялось, що у березні 2019 року службові особи Військової частини НОМЕР_1 , перевищуючи свої службові повноваження, здійснили незаконну порубку 20 дерев на території військової частини. 
          Враховуючи викладене, прокурор просив 17.04.2019 року  виділити представника Державної екологічної інспекції України для проведення огляду місця події, а також вчинення дій щодо нарахування шкоди внаслідок незаконної порубки дерев.
           17.04.2019 року на території Військової частини НОМЕР_1 було здійснено вказану перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої було складено відповідний протокол огляду, з якого слідує, що службові особи Військової частини НОМЕР_1 , перевищуючи свої службові повноваження, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року та ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, без належного погодження органів місцевого самоврядування та Державної екологічної інспекції, здійснили незаконну порубку 57 дерев на території військової частини.
          Державною екологічною інспекцією Столичного округу було направлено на адресу Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 03-05/07-35/1935 від 18.04.2019 року щодо обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев на території Військової частини НОМЕР_1 . До даного листа було долучено відповідний розрахунок, який було здійснено на підставі додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року “Про такси обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів”.
          Так, відповідно до розрахунку, за протоколом огляду місця події було визначено кількість дерев по категоріям придатності (штук) та діаметр дерев у корі біля шийки кореня наступним чином: до 6 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить 200,00 грн; від 6,1-10 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить – 288,00 грн; від 10,1 - 14 см сироростущих дерев у кількості - 4 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 375,00 грн, загальний розмір шкоди становить - 1500,00 грн; від 14,1 - 18 см сироростущих дерев у кількості - 6 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 463,00 грн, загальний розмір шкоди становить - 2778 грн; від 18,1 - 22 см сироростущих дерев у кількості - 10 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 550,00 грн, загальний розмір шкоди становить - 5500,00 грн; від 18,1 - 22 см сухостійних дерев у кількості - 2 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 137,50 грн, загальний розмір шкоди становить – 275,00 грн; від 22,1 - 26 см сироростущих дерев у кількості - 7 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 750,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 5250,00 грн; від 26,1 - 30 см сироростущих дерев у кількості - 2 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 1000,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 2000,00 грн; від 30,1 - 34 см сироростущих дерев у кількості - 2 шт, розмір шкоди за 1 дерево – 1250,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 2500,00 грн; від 34,1 - 38 см сироростущих дерев у кількості - 4 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 1650,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 6600,00 грн; від 38,1 - 42 см сироростущих дерев у кількості - 3 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 1900,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 5700,00 грн; від 42,1 - 46 см сироростущих дерев у кількості - 5 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 2300,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 11500,00 грн; від 42,1 - 46 см сухостійних дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди якої становить – 575,00 грн; від 46,1 - 50 см сироростущих дерев у кількості - 4 шт., розмір шкоди за 1 дерево – 2800,00 грн, загальний розмір шкоди становить – 11200,00 грн; до 51 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить – 2900,00 грн; до 57 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить – 3500,00 грн; до 60 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить – 3800,00 грн; до 63 см сухостійних дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить – 1025,00 грн; до 72 см сироростущих дерев у кількості - 1 шт., загальний розмір шкоди становить - 5000 грн.
          Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, внаслідок вище вказаних неправомірних дій було завдано шкоду довкіллю, загальний розмір якої становить 72091,00 грн.
          Як вбачається з матеріалів справи, Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Данилівської сільської ради лист № 12/2693вих19 від 16.04.2019 року з проханням надати до прокуратури гарнізону інформацію про те, чи зверталися службові особи Військової частини НОМЕР_1 до сільської ради з проханням погодження видалення дерев на території військової частини, а також надати належним чином завірені копії документів (якщо такі наявні) щодо погодження дій про видалення дерев зазначеній військовій частині.
          Данилівською сільською радою було направлено на адресу прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 267 від 17.04.2019 року, відповідно до якого сільська рада повідомляла прокурора про те, що службові особи Військової частини НОМЕР_1 з проханням щодо погодження видалення дерев на території військової частини в сільську раду не зверталися, рішення щодо погодження дій про видалення дерев на території Військової частини НОМЕР_1 сільською радою не приймалися.
          Крім того Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України лист № 11/2793вих19 від 19.04.2019 року, відповідно до якого прокурор просив надати інформацію, з відповідними додатками, про відведення (передачу, закріплення) земельної ділянки для Військової частини НОМЕР_1 (Київська обл., Васильківський р-н., с. Данилівка), документи, що посвідчують право користування землею, вказати межі земельної ділянки та зазначити відповідальну особу за охорону земель військової частини.
          Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України було надіслано на адресу Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 517/2819 від 24.04.2019 року щодо надання інформації про земельну ділянку для дислокації Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого зазначалось, що територія дислокації військової частини НОМЕР_1 входить до складу військового містечка № НОМЕР_3 , що розташоване за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка. Відповідно до Форми 405 “Відомість наявності та використання земельних ділянок Міністерства оборони України” на обліку Київського КЕУ станом на 01.01.2019 року перебуває земельна ділянка військового містечка № 10 Васильківського гарнізону площею 20,00 га. Зазначена земельна ділянка надана в користування оборонному відомству на підставі рішення РМ УРСР № 669 від 07.08.1970 р., рішення РМ УРСР № 389-рс від 15.05.1970 р. Зазначені рішення у Київському Квартирно-експлуатаційному управлінні відсутні, правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не виготовлялись. Орієнтовні межі військового містечка № 10 відображено на викопіюванні та генплані, що додаються. Окрім того, частина території військового містечка № НОМЕР_3 використовується для повсякденної діяльності військової частини НОМЕР_2 . На підставі Директиви Міністра оборони України № Д-322/1/010 від 25.07.2006 року частина фондів і території військового містечка № НОМЕР_3 передані командиру військової частини НОМЕР_1 в експлуатацію за актом прийому-передачі будівель, споруд і території дислокації військової частини НОМЕР_1 , затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 15.10.2006 року Що стосується особи, відповідальної за охорону земель військової частини, Київське КЕУ повідомляло, що відповідно до п. 4.5 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013 року, командир військової частини зобов`язаний забезпечувати утримання і експлуатацію за призначенням переданих військовій частині фондів і території військового містечка, квартирного майна та земельних ділянок, вживати заходів щодо охорони навколишнього природного середовища і раціонального використання природних ресурсів у районі розташування військової частини, забезпечувати економне використання комунальних послуг та енергоносіїв.
          Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Міністерства оборони України лист № 11/2828вих19 від 22.04.2019 року, з проханням повідомити про наявність позовів до Військової частини НОМЕР_1 , а також повідомити підставу не звернення до суду з позовом про незаконну порубку 57 дерев на території військової частини.
          На вказаний лист Військовою частиною НОМЕР_5 Міністерства оборони України було надіслано на адресу Військового прокурора Київського гарнізону лист № 350/109/443 від 02.05.2019 року про виявлення факту незаконної рубки дерев, відповідно до якого повідомлялось, що з метою встановлення заподіяної державі шкоди представниками прокуратури Київського гарнізону спільно з експертом з екологічної безпеки, в присутності представника військової частини та двох свідків, було оглянуто місця зрізу дерев та проведено заміри діаметрів зрізаних дерев. За результатами роботи було встановлено, що на території Військової частини НОМЕР_1 було зрізано 57 дерев різного діаметру, 4 з яких сухостійні. Відповідно до наявної інформації позовні заяви до Військової частини НОМЕР_1 станом на 27.04.2019 року за вказаним предметом спору не подавались.
          Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Військової частини НОМЕР_1 лист № 11/2837вих19 від 22.04.2019 року щодо надання інформації про відведення земельної ділянки для Військової частини НОМЕР_1 , документів, що посвідчують право користування землею та інформації щодо особи, відповідальної за охорону земель Військової частини НОМЕР_1 .
          В свою чергу, військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано відповідь на зазначений лист та проінформовано, що територія дислокації Військової частини НОМЕР_1 входить до складу військового містечка № НОМЕР_3 , що розташоване за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка. Відповідно до Форми 405 “Відомість наявності та використання земельних ділянок Міністерства оборони України” земельна ділянка військового містечка №10 Васильківського гарнізону площею 20,00 га перебуває на обліку Київського КЕУ. Зазначена земельна ділянка надана в користування оборонному відомству на підставі рішення РМ УРСР № 669 від 07.08.1970 року, рішення РМ УРСР № 389-рс від 15.05.1970 року. Зазначені рішення у Військовій частині НОМЕР_1 та у Київському Квартирно-експлуатаційному управлінні відсутні, правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не виготовлялись. Орієнтовні межі військового містечка № 10 відображено на викопіюванні та генплані, що додаються. Частина території військового містечка № НОМЕР_3 використовується для повсякденної діяльності Військової частини НОМЕР_2 . На підставі Директиви Міністра оборони України від 25.07.2006 року № Д-322/1/010 частина фондів і території військового містечка № НОМЕР_3 передані командиру Військової частини НОМЕР_1 в експлуатацію за актом прийому-передачі будівель, споруд і території дислокації Військової частини НОМЕР_1 .
          Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Данилівської сільської ради лист № 11/3032вих19 від 26.04.2019 року з проханням надати інформацію, з відповідними додатками про відведення земельної ділянки для Військової частини НОМЕР_1 (Київська обл., Васильківський р-н., с. Данилівка), а також документи, що посвідчують право користування землею, проект відведення земельної ділянки, межі земельної ділянки та вказати відповідальну особу за охорону земель військової частини.
          Данилівською сільською радою було направлено на адресу прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 297 від 03.05.2019 року, згідно з яким Данилівська сільська рада Васильківського району Київської області повідомляла про те, що документи, які посвідчують право користування землею, проект відведення земельної ділянки в Данилівській сільській раді відсутні. Відведення даної земельної ділянки розробляло Міністерство оборони України. Військова частина НОМЕР_1 знаходиться в межах Данилівської сільської ради.
          Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Державної екологічної інспекції Столичного округу лист № 11/2829вих19 від 22.04.2019 року з проханням повідомити про наявність позовів до Військової частини НОМЕР_1 про незаконну порубку 57 дерев на території військової частини.
          Державною екологічною інспекцією Столичного округу було направлено на адресу прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 3/5/07-35/2280 від 08.05.2019 року, відповідно до якого інспекція зазначала, що за відсутності акту перевірки проведеного планового, позапланового заходу державного нагляду (контролю) інспекція не має підстав самостійно звертатись до суду з відповідним позовом.
          Військовим прокурором Київського гарнізону було надіслано на адресу Данилівської сільської ради лист № 11/3303вих19 від 13.05.2019 року з проханням повідомити про наявність позовів до Військової частини НОМЕР_1 , а також повідомити підстави не звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди за порушення природоохоронного законодавства.
          Данилівською сільською радою було направлено на адресу прокурора Військової прокуратури Київського гарнізону лист № 318 від 15.05.2019 року, згідно з яким Данилівська сільська рада повідомляла про те, що з позовами до суду до Військової частини НОМЕР_1 Данилівська сільська рада не зверталася в зв`язку з непередбаченням фінансування на сплату судового збору за відповідними позовами.
          Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
          Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.
          Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.
          У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
          Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
          Так, аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
          У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. “Не здійснення захисту” виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. 
          Аналогічна правова позиція  міститься в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року у справі                 № 913/299/18.
          Так, враховуючи  обґрунтування позовних вимог прокурора щодо порушення інтересів держави та наведені вище норми, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що прокурор звернувся з даним позовом до суду в межах своїх повноважень та відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що підставою представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу є відсутність звернень з позовною заявою до суду щодо захисту інтересів держави у зв`язку із вчиненням порушення вимог природоохоронного законодавства.
          З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції помилково визначив позивачем Державну екологічну інспекцію Столичного округу, а не Данилівську сільську раду.
          Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
          Згідно зі ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.
          Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
          Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.
          Постановою Кабінету Міністрів України № 275 від 19.04.2017 року було затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, відповідно до якого Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
          Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
          Відповідно до Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 року № 312 та Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 22.11.2018 року № 259, Державна екологічна інспекція Столичного округу є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України, та їй підпорядковується.
          Згідно зі ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, дотриманням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.
          Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.
          Так, позовні вимоги мотивовані  порушенням відповідачем вимог п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України                   № 1045 від 01.08.2006 року (далі - Порядок), а саме - видалення дерев без відповідного ордеру, що і стало підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.          
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, прокурором Військової прокуратури Київського гарнізону було проведено вивчення стану додержання вимог природоохоронного законодавства службовими особами військових частин, установ та організацій, підприємств оборонно-промислового комплексу та встановлено, що службові особи Військової частини НОМЕР_1 , перевищуючи свої службові повноваження, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах”                   № 1045 від 01.08.2006 року та ст. 28 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, без належного погодження органів місцевого самоврядування та Державної екологічної інспекції здійснили незаконну порубку 57 дерев на території військової частини, внаслідок чого заподіяно істотну шкоду інтересам держави в сумі 72091,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком Державної екологічної інспекції Столичного округу, який було здійснено на підставі додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року “Про такси обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів” (розрахунок долучено до матеріалів справи).
          Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 16 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” на об`єктах благоустрою забороняється, в тому числі, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо.
          Згідно ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", є підставою для видалення зелених насаджень після обстеження земельної ділянки та складання акта обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню. У цьому разі видалення зелених насаджень не потребує дозволу (ордера). Відновна вартість визначається на підставі акта обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, та сплачується до прийняття об`єкта в експлуатацію. Розмір відновної вартості видалених зелених насаджень зменшується на суму, передбачену проектною документацією на озеленення території. Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.
          Видалення зелених насаджень здійснюється у разі: виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єктах відповідно до Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”; знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів; ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту; відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами; проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі; досягнення деревом вікової межі; провадження господарської діяльності на території розсадників з вирощування декоративних дерев та кущів; ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації (п. 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року).
          Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - компетентний орган) на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі документів, визначених ст.ст. 35-37 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається. 
          Згідно  п. 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року, підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою. Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості, до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень. Під час формування складу комісії компетентний орган протягом двох днів після надходження заяви надсилає запити до територіального органу Держекоінспекції, власника земельної ділянки (користувача), балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень, щодо можливості їх участі в роботі комісії. Територіальний орган Держекоінспекції та заінтересовані організації у п`ятиденний строк після надходження запиту надсилають компетентному органу в письмовій формі повідомлення про включення свого представника до складу комісії. Після надходження повідомлень компетентний орган протягом трьох днів затверджує склад комісії. У разі надходження повідомлень про відмову від участі представників територіального органу Держекоінспекції та заінтересованих організацій склад комісії затверджується без таких представників. Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню, за формою, затвердженою Мінрегіоном. Відновна вартість зелених насаджень визначається згідно з методикою, затвердженою Мінрегіоном. У разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев комісія з`ясовує причину набуття деревами такого стану, про яку зазначається в складеному комісією акті. Кожному члену комісії надається один примірник акта. У разі відсутності представника територіального органу Держекоінспекції у складі комісії один примірник акта у триденний строк надсилається до територіального органу Держекоінспекції. Голова комісії готує в п`ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці. Компетентний орган у місячний строк після надходження зазначеного проекту рішення про видалення зелених насаджень приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.
          Ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню (п. 5 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах” № 1045 від 01.08.2006 року).
          Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року “Про такси обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів” встановлено, що розмір шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, обчислюється за таксами, що затверджені цією постановою, посадовими особами інспекторського складу Державної екологічної інспекції та її територіальних органів та інших спеціально уповноважених органів виконавчої влади, яким надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції,  прокуратурою було встановлено, що на території Військової частини НОМЕР_1 було зрізано 57 дерев різного діаметру, 4 з яких - сухостійні, без дотримання Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року, зокрема, без отримання ордеру на видалення зелених насаджень. При цьому, відповідачем шкоду, розраховану відповідно до зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року “Про такси обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів”, у розмірі 72091,00 грн до бюджету не відшкодовано.
          Факт неотримання ордеру на вирубку 57 дерев на території військової частини підтверджується матеріалами справи і скаржником не заперечується, так само як не заперечується і факт невідшкодування розрахованої шкоди в сумі 72091,00 грн.
          Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
          Відповідно до ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища.
          Як передбачено в ст. 69 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
          При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
          Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
          Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
          Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
          За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають з правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає у випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкоду заподіяно незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.
          Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
          За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода, особою, яка безпосередньо завдала шкоду.
          Поряд з цим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
          Твердження відповідача викладене у відзиві на позовну заяву щодо  невірності  кількості  видалених дерев, а також на те, що у регіоні, в якому розміщується Військова частина НОМЕР_1 , пройшов буревій, внаслідок якого дерева були поламані (залишалася лише частина стовбуру або зламані навпіл), суд правомірно не взяв до уваги, оскільки  кількість видалених дерев визначена за наслідками складання згадуваного вище протоколу огляду від 17.04.2019 року, складеного під час перевірки, яка здійснювалася за участі представника військової частини Чалого М.І. (наявний в матеріалах справи), а  твердження відповідача про те, що на території Військової частини НОМЕР_1 пройшов буревій, не підтверджено жодними належним та допустимими в розумінні ст.ст. 73, 76-79   Господарського процесуального кодексу України доказами.
          Водночас, суд першої інстанції правомірно не прийняв, як належне твердження відповідача, що останній висадив на місці видалених дерев 56 садженців плодових дерев на загальну суму 7280,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт (з посадки дерев) № 973 від 08.10.2019 року, оскільки здійснення відповідачем висадки нових садженців дерев за приписами законодавства не звільняє відповідача від відповідальності за порушення природоохоронного законодавства та не спростовує його вини у вчиненні самовільної вирубки дерев.
           При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, як  підставу для скасування оскаржуваного рішення,  що дерева та зелені насадження, які знаходяться на території  військової частини НОМЕР_1 не знаходяться на бухгалтерському обліку, ані у військовій частині НОМЕР_1 , ані в Данилівській сільській раді, ані в Державному підприємстві «Київське лісове господарство», а є самосійними та не мають жодної  цінності для держави, оскільки матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції  належних та допустимих  доказів, що видалені Військовою частиною НОМЕР_1 дерева були самосійними. Крім того, колегія суддів відзначає, що балансоутримувачем зелених насаджень, які знаходяться на території  військової частини НОМЕР_1 є  останній, який відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, а матеріалами справи підтверджено факт безпідставного видалення на території військової частини 57 дерев різних порід без отримання відповідного дозволу. 
          Разом з цим, посилання скаржника на листи Данилівської сільської ради від 21.12.2019 року №937 та Державного підприємства «Київське лісове господарство» від 19.12.2019 року №02-03/1025 не спростовує вищевикладених висновків суду.
          Згідно зі  статтею 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
          Крім того, колегія суддів не приймає твердження  скаржника що видаленням дерев не було нанесено істотну шкоду державі, як безпідставні та такі, що спростовуються висновками суду першої інстанції.
          Щодо твердження скаржника, що суд першої інстанції неправомірно відмовив в задоволенні клопотання третьої особи 2 про  залишення позовної заяви без розгляду,  у зв`язку з тим що  наявний у них екземпляр позовної заяви не відповідає оригіналу, колегія суддів відзначає наступне. 
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 16.01.2020 року до Господарського суду Київської області від третьої особи 2  надійшло клопотання  про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на ненадання прокурором суду належних доказів направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів учасникам справи, зокрема, описів вкладення.
          Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. 
          Згідно  ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
          У підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України).
          Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.11.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
          При цьому, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, третьою особою 2 не було надано суду жодних доказів наявності поважних причин неможливості подання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на стадії підготовчого провадження.
          З огляду на викладене та враховуючи приписи ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції правомірно залишив дане  клопотання - без розгляду.
          Разом з цим, колегія суддів відзначає, що вищевказане твердження скаржника не спростовує висновків суду першої інстанції, зокрема, щодо порушення відповідачем природоохоронного  законодавства.   
          З огляду на викладене та враховуючи, що   матеріалами справи підтверджується факт безпідставного (без отримання передбаченого законодавством ордеру) видалення 57 дерев різних порід та відповідно  факт заподіяння державі шкоди внаслідок порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства в сумі 72091,00 грн,  а між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку  щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.
          Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.  
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що  мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.  
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення  (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                            
                                                            ПОСТАНОВИВ:
         
           1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області  від 20.01.2020 року у справі № 911/1318/19 залишити без задоволення.
           2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.01.2020 року у справі №911/1318/19 залишити без змін.
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.   Матеріали справи №911/1318/19 повернути до Господарського суду Київської області.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 14.09.2020 року.