УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
03 вересня 2020 року  
м. Київ
справа №580/3294/19
провадження №К/9901/6310/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Кравчука В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №  580/3294/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:
(і) визнати протиправним та скасувати п. 18 протоколу № 112 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 23 серпня 2019 року щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні ) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;
(іі) зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду II групи з 19 липня 2019 року, інвалідність якого настала внаслідок травми, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст. ст.16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та вжити заходів до її виплати;
(ііі) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши Міністерство оборони України подати у місячний строк до Черкаського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2019, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020, ОСОБА_1 в позові відмовлено повністю.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2020 касаційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху через те, що заявник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
На виконання вимог означеної ухвали до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучений уточнений примірник касаційної скарги разом з копіями касаційної скарги та долученими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.
Отже, вимоги ухвали суду касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без руху заявник виконав у строк, встановлений Верховним Судом.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з таких мотивів.
Частиною третьою статті 125 Конституції України визначено конституційно-правовий статус Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України.
Тобто переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави.
Отже, завдання Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні – це, насамперед, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у їхній процесуальній діяльності конкретної норми матеріального права, або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і в такий спосіб скерувати судову практику задля єдиного та правильного правозастосування (вказати напрям, у якому слід здійснювати реалізацію матеріальної чи, відповідно, виконання процесуальної правової норми).
Навіть більше, забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу юридичної визначеності, що є інтегративним складником верховенства права та який гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, що втілюється способом однакового застосування та/або виконання судом тієї самої норми закону в аналогічних справах щодо різних осіб.
Одним з механізмів забезпечення Верховним Судом єдності судової практики є можливість виняткового (екстраординарного) касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), у тому разі, якщо суд касаційної інстанції з`ясує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті  328 КАС України).
Верховний Суд встановив, що натепер у практиці апеляційних адміністративних судів різних округів сформовані два протилежні (відмінні одне від одного) підходи щодо наявності у пункті 6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №  1774-VIII) обмеження можливості призначення одноразової грошової допомоги особам, які мають таке право й інвалідність яких настала внаслідок поранення, тримісячним строком після звільнення цих осіб зі строкової військової служби (за аналогічних за змістом фактичних обставин розглянутих справ та їхнього подібного суб`єктного складу).
Зокрема, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі № 440/2125/19 сформульована правова позиція такого змісту:
«З матеріалів справи встановлено, що другу групу інвалідності внаслідок поранення позивачу встановлено з 04.10.2017 року. Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності – дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 (далі – Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01.01.2017 року, після набрання чинності Законом № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
Аналізуючи приписи вищезазначених норм та внесення змін до них, колегія суддів зазначає, що вказані зміни здійснено законодавцем для визначення строку обчислення призначення одноразової грошової допомоги особам, які мають таке право, інвалідність яких настала  внаслідок захворювання або нещасного випадку. Між тим, до осіб, інвалідність яких настала внаслідок поранення, вказаний трьохмісячний строк після звільнення зі служби не застосовується.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для обмеження строку на отримання вказаної одноразової грошової допомоги за умови встановлення інвалідності у разі поранення.».
Натомість у справі, в якій заявник подав цю касаційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд, встановивши, що «...травма лівого колінного суглобу, отримана ОСОБА_1 в липні 1988 року, є такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії...», одночасно зробив висновок про те, що «…позивач не набув право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України № 975, оскільки вперше інвалідність встановлена більш ніж через три місяці після звільнення зі строкової військової служби.».
Отже, беручи до уваги те, що натепер у практиці апеляційних адміністративних судів різних округів сформовані два протилежні (відмінні одне від одного) підходи щодо наявності у пункті  6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №  1774-VIII) обмеження можливості призначення одноразової грошової допомоги особам, які мають таке право й інвалідність яких настала внаслідок поранення, тримісячним строком після звільнення цих осіб зі строкової військової служби (за аналогічних за змістом фактичних обставин розглянутих справ та ідентичного суб`єктного складу), а також з огляду на те, що Верховний Суд ще не сформулював висновку щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і Верховний Суд, як виняток, здійснить касаційний перегляд судових рішень, ухвалених у цій справі.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є аргументи скаржника щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись положеннями підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 580/3294/19.
2. Витребувати з Черкаського окружного адміністративного суду справу № 580/3294/19.
3. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук