П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 521/3164/20	
Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 березня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Попов В.В., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до УПП в Одеській області ДПП, третя особа інспектор УПП в Одеській області ДПП Попов В.В., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2124421 від 18.02.2020р. із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у відповідності до оскаржуваної постанови, вона, як водій рухалась на автомобілі Ніссан по вулиці Балківській,117 в м.Одесі зі швидкістю 74 км/год, чим порушила вимоги п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивачка вважає зазначену постанову необґрунтованою та такою, що прийнято із значними порушеннями процесуальних норм, без єдиного доказу на підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення.
Посилаючись на вказані обставини просила суд позов задовольнити. 
Відповідач будь-яких доказів та відзив на позовну заяву не надавав до суду. 
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 30 березня 2020р. позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серія ЕАК № 2124421 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.02.2020р., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.
В апеляційній скарзі УПП в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено порушення позивачкою ПДР України, оскільки відсутні докази на підтвердження правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 18.02.2020р. інспектором УПП в Одеській області прийнято постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2124421, відповідно до якої ОСОБА_1 керуючи т/з Nissan Leaf, н.з. НОМЕР_1 , 18.02.2020р., о 9:07год. в м.Одесі по вул.Балківська,117 керувала т/з зі швидкістю 74км/год, тим самим перевищила швидкість на 24 км/ч, ТруКам 000346, чим порушила вимоги п.12.4 ПДР України.
ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн..
Перевіряючи правомірність дії відповідача, з урахуванням підстав позову, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до п.12.4 ПДР України, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001р. (надалі - ПДР України), рух транспортних засобів у населених пунктах дозволяється зі швидкість не більше 50км/год.
Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно положень ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За правилами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, судова колегія зазначає, що у даному спорі відповідач мав довести правомірність та законність прийнятої постанови.
Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача у подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 8.11.2018р. по справі за №201/12431/16-а, від 23.10.2018р. по справі за №743/1128/17, від 15.11.2018р. по справі за №524/5536/17, від 24.07.2019р. по справі за №161/10598/16-а, від 17.07.2019р. по справі за №295/3099/17, від 7.07.2019р. по справі за №754/10826/16.
Враховуючи те, що патрульна поліція процесуального обов`язку щодо доказування правомірності прийняття постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не виконав, відзив на позовну заяву та відповідні докази в підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п.12.4 ПДР України до суду першої інстанції не надав, то судова колегія вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, недоведена, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка повинна бути підтверджена та доведена належними доказами.
Що стосується доданого до апеляційної скарги електронних доказів вчинення позивачем правопорушення, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст.308 КАС, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, оскільки вказані записи не було надано в суд першої інстанції, та скаржником не обґрунтовано неможливості їх подання, судова колегія не приймає їх як докази.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 272, 286, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 березня 2020р. - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                     О.В.Яковлєв