22-ц/804/2227/20 
                                                                                237/548/20 
                                               
Головуючий у І інстанції Сметаняк О.Я.
Єдиний унікальний номер 237/548/20     
Номер провадження 22-ц/804/2227/20
Доповідач Барков В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 липня 2020 року  м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Баркова В.М.,
суддів   Мальцевої Є.Є.
Принцевської В.П.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району на заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 квітня 2020 року, ухвалене в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області, у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про стягнення коштів надмірно виплаченої допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (далі - УСЗН) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги.
В обґрунтування позову зазначав, що на підставі заяви відповідачки ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року, їй, за рішенням УСЗН від 27 липня 2017 року було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 24 липня 2017 року по 23 січня 2018 року у розмірі 1 768 гривень. Вказана грошова допомога була призначена на доньку ОСОБА_2 , 2002 року народження та сина ОСОБА_3 , 2005 року народження, і продовжувалась виплачуватись за рішенням УСЗН від 13 лютого 2018 року на період з 24 січня 2018 року по 23 липня 2018 року в розмірі 2 000 гривень щомісячно. 30 липня 2018 року повноважною особою УСЗН здійснено перевірку проживання ОСОБА_1 за місцем її фактичного проживання по вулиці АДРЕСА_1 та відповідача вдома не було виявлено. Крім того, відповідно до відповіді Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №75 від 13 серпня 2018 року діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06 вересня 2017 року вибули із вказаного навчального закладу до Донецької області. Факт повернення позивача та дітей до постійного місця проживання також підтверджено прикордонною службою. 17 серпня 2018 року комісією УСЗН прийнято рішення про відмову відповідачці та її дітям в призначенні допомоги, проведено перерахунок розміру грошової допомоги за період з 01 жовтня 2017 року по 23 липня 2018 року. Сума надміру надмірно виплачених коштів складає 18615,74 гривень, яку відповідач добровільно не повертає. Просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму надмірно виплаченої грошової допомоги та судові витрати у розмірі 2 102 гривні. 
Заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 квітня 2020 року у задоволені позовних вимог Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач УСЗН, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на доводи, які були викладені в позовній заяві та зазначає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено УСЗН у стягненні з відповідачки коштів надмірно виплаченої допомоги. 
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч.ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 та її неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в УСЗН Запорізької міської ради по Заводському району як внутрішньо переміщені особи, відповідно до довідок від 23 січня 2017 року за № 1427 та від 24 січня 2017 року за № 2568 (а.с. 5-9).
З 24 липня 2017 року відповідачка ОСОБА_1 отримувала на дітей щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка була призначена рішеннями комісії УСЗН від 27 липня 2017 року, 02 лютого 2018 року та 13 лютого 2018 року відповідно до Порядку № 505, затвердженого Постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року по 884 грн. на одну дитину (з розрахунку 884 x 2 = 1 768 грн.), а з 17 січня 2018 року - по 1 000 грн. із розрахунку на одну дитину (1 000 x 2 = 2 000 грн.). 
Відповідачка ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне їх місце проживання зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 5-9, 10-11, 14-16, 20-26).
Актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30 липня 2018 року та 02 серпня 2018 року встановлено, що під час проведення перевірки за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 була відсутня, до УСЗН протягом трьох днів не прибула (а.с. 28-29).
З відповіді Запорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів №75 від 13 серпня 2018 року, листа департаменту освіти та науки Запорізької міської ради від 04 січня 2019 року вбачається, що діти ОСОБА_2 закінчила 9 класів та отримала свідоцтво про базову середню освіту, ОСОБА_3 відрахований з 6 класу вказаного навчального закладу та у зв`язку із переїздом вибув до Донецької області з 06 вересня 2017 року (а.с. 30, 31, 34).
Відповідно довідки головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04 жовтня 2018 року відповідачка ОСОБА_1 виїхала на непідконтрольну територію України 26 липня 2018 року, її син ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а донька ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35).
Рішенням комісії УСЗН у Заводському районі № 13 від 17 серпня 2018 року відповідачці відмовлено у призначенні грошової допомоги у зв`язку із відсутністю її за місцем фактичного проживання (а.с. 32). 
Відповідно до інформації для розгляду на комісії з питань призначення виплат внутрішньо переміщених осіб вказані виплати припинено з 01 жовтня 2017 року (а.с. 36).
Згідно з розрахунком суми отриманої допомоги переміщеним особам, відповідачка ОСОБА_1 у період з 01 жовтня 2017 року по 23 липня 2018 року отримала допомогу у розмірі 18 615,74 грн. (а.с. 37), яку УСЗН повідомленням від 05 грудня 2018 року було запропоновано відповідачці повернути в добровільному порядку (а.с. 38).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відомості про відрахування неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з навчального закладу у м. Запоріжжя у зв`язку з переїздом до Донецької області не позбавляють неповнолітніх статусу внутрішньо переміщеної особи та прав на державну соціальну допомогу. Зміна місця проживання в межах України чи переведення дитини до іншого навчального закладу не входять до вичерпного переліку підстав для припинення виплати грошової допомоги, передбаченого п. 11 Порядку, та не є обставинами, які впливають на призначення грошової допомоги.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Як вбачається зі змісту ч.ч. 1, 2, 4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Порядок № 505).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації, та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).
У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505 вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.
Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.
Разом з тим, питання щодо повернення безпідставно сплачених коштів вирішується відповідно до пункту 11 Порядку № 505, згідно з яким, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Наведений у пункті 11 Порядку № 505 перелік підстав, за яких допускається стягнення надміру виплачених коштів, є вичерпним. Інших підстав, за яких можливе таке стягнення, окрім подання документів з недостовірними відомостями, Порядком № 505 станом на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.
Відповідно до Конвенції «Про права Дитини (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року, ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789-ХП), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відомості про відрахування неповнолітніх дітей відповідачки з навчального закладу м. Запоріжжя у зв`язку з переїздом до Донецької області не позбавляють їх статусу внутрішньо переміщеної особи та права на державну соціальну допомогу. Дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не скасовано. Виїзд внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окуповані території не входить до вичерпного переліку підстав для стягнення надміру виплачених коштів грошової допомоги, передбаченого п. 11 Порядку, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, фактично зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.
Судове рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району - залишити без задоволення.
Заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 квітня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13 липня 2020 року.

Судді       В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

В.П.Принцевська