УХВАЛА

14 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 2-а-98/10
Провадження № 11-187зва20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М.І., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянула в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Гриціва Михайла Івановича від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії, та
ВСТАНОВИЛА:
1. У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати перерахунок її пенсії у січні 2006 році таким, що не відповідає вимогам Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), зобов`язати відповідача при проведенні перерахунку пенсії з 01 січня 2006 року врахувати її заробітну плату з індивідуальним коефіцієнтом 3,51521 та зобов`язати виплатити різницю пенсії за період з 01 січня 2006 року по теперішній час, з урахуванням збільшення страхового стажу у 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках відповідно до Закону № 1058-IV. Просила поновити їй строк звернення до суду.
Вимоги мотивувала тим, що під час перерахунку пенсії у 2006 році відповідач безпідставно зменшив їй індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 3,51521 на 1,92544, внаслідок чого при наступних перерахунках після прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та внесення змін до Закону № 1058-IV вона була позбавлена права на збільшення пенсії.
2. Справа розглядалась судами неодноразово.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 01 жовтня 2015 року встановив відсутність підстав для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) з огляду на відмінність спірних правовідносин у справі №2-а-233/08.
Таращанський районний суд Київської області постановою від 12 червня 2017 року у задоволенні позову відмовив.
Цей суд виходив з того, що позивачка ставить питання про захист своїх прав з 2006 року, але при цьому з позовними вимогами про визнання дій управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області щодо перерахунку пенсії у січні 2006 року протиправними та про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та виплату недоотриманих сум пенсії з 1 січня 2006 року звернулася 23 лютого 2009 року. З цього суд висновував, що позивачка звернулася до суду з пропуском строку встановленого статтею 99 КАС України в редакції, чинній на час звернення її з позовом до адміністративного суду, і клопотання про його поновлення не заявляла.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
3. ОСОБА_1 не погодилася з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подала касаційну скаргу.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 27 червня 2018 року постанову Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року залишив без змін.
4. ОСОБА_1 подала до Європейського суду з прав людини заяву, у якій скаржилася на порушення своїх прав за пунктом 1 статті 6 та статі 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, прояв яких полягав у надмірній тривалості цивільного провадження та в тому, що у національному законодавстві відсутні ефективні засоби юридичного захисту.
5. 22 червня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 361 КАС України у зв`язку з встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
6. Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 25 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав їй строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 необхідно було зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, адресу електронної пошти, офіційну електронну адресу, за наявності. Додати копії заяви відповідно до кількості учасників справи та клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною. 
Було вказано й на подання заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року з пропуском строку її оскарження та на неповажність причин його пропуску. 
Серед іншого в ухвалі про залишення скарги без руху суддя вказав, що Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Безотечеська проти України» (заява № 4287/19) набуло статусу остаточного 19 грудня 2019 року. ОСОБА_1 дізналася про це рішення 18 січня 2020 року після отримання листа Міністерства юстиції України щодо виконання цього рішення, а заяву про перегляд рішення національного суду подала 19 червня 2020 року. Її посилання на те, що у своєму листі Орган представництва не надав роз`яснень стосовно повторного розгляду справи судом, як на поважні причини пропуску строку оскарження, не були визнані такими, тому суд запропонував скаржниці вказати інші підстави для поновлення строку, якщо такі є.
На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху ОСОБА_1 надіслала клопотання про усунення недоробок, зазначених в ухвалі від 25 червня 2020 року. Тоді ж заявила відвід судді Гриціву М.І. через незгоду з вимогами ухвали про залишення скарги без руху, яка, з погляду ОСОБА_1 , порушує її конституційні й конвенційні права. 
7. Велика Палата Верховного Суду перевірила обґрунтування заяви ОСОБА_1 про відвід судді й дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до частин першої, другої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.
Згідно з частиною четвертою цієї статті не може бути підставою для відводу судді незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання.
ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Гриціва М. І. зазначає, що у неї виник сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи. Зі змісту заяви видно, що такий сумнів у неї виник після судового рішення судді-доповідача про залишення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року без руху й у зв`язку з його ухваленням, оскільки обставин, з наявністю яких закон пов`язує відведення судді від розгляду справи, заявниця не заначила. 
Фактично доводи ОСОБА_1 на обґрунтування заяви про відвід судді зводяться до незгоди з постановленим суддею процесуальним рішенням про залишення без руху її заяви. 
Як загадано вище, за правилами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.
Отож, наведені ОСОБА_1 обставини на обґрунтування заяви про відвід судді Гриціва М. І. не знайшли свого підтвердження; підстав для висновку про наявність передумов для відводу судді, визначених статтею 36 КАС України, немає.
Керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду 
УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Гриціва Михайла Івановича від участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         М. І. Гриців
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                               Л. М. Лобойко
                                               С. В. Бакуліна                                               Н. П. Лященко
                                               В. В. Британчук                                             О. Б. Прокопенко
                                               Ю. Л. Власов                                                 В. В. Пророк
                                               Д. А. Гудима                                                 Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                         О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                               О. С. Ткачук
О. С. Золотніков                                           В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко                                                 О. Г. Яновська
В. С. Князєв