ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року 
м. Київ
Справа №  904/9761/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. – головуючого, Берднік І.С.,  Сухового В.Г., 
за участю секретаря судового засідання – Савінкової Ю.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької міської ради 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2019 року (головуючий – Дармін М.О., судді – Березкіна О.В., Кощеєв І.М.) і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року (суддя Васильєв О.Ю.) у справі
за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро
до Криворізької міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Міністерства оборони України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: (1) Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, (2) Комунальної установи "Центр медико-санітарної допомоги № 6" Криворізької міської ради
та за участю заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону південного регіону України,
про визнання незаконним та скасування рішення. 
(у судовому засіданні взяли участь: прокурор – Міхед О.В. та представник відповідача – Чабарай К.В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
1. У 1980 році виконавчим комітетом Широківської ради депутатів трудящих квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району (далі також - Криворізька КЕЧ району) для потреб оборони видано державний акт на право користування землею серії “Б” № 009798, яким посвідчувалось право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 9819,7 га для використання в якості випробувального полігону, та встановлювались її межі в натурі на місцевості. До складу вищезазначеної земельної ділянки входить земельна ділянка площею 0,338 га, що розташована в мкр-ні Всебратському-2, 65а, Центрально-Міського району м.  Кривого Рогу.
2. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 № 217-IV “Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області” постановлено включити в межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, зокрема, 548,6 га земель Зеленобалківської сільради. 
3. Згідно акту приймання-передачі земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межі міста Кривого Рогу на підставі Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 № 217-IV “Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області”, складеного 22.07.2004, комісією у складі першого заступника голови Широківської райдержадміністрації, виконуючого обов`язки начальника Широківського районного відділу земельних ресурсів, головного спеціаліста Широківського районного відділу земельних ресурсів, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальника Криворізького міського управління земельних ресурсів, начальника відділу міського управління земельних ресурсів Широківською райдержадміністрацією передані, а Криворізькою міською радою прийняті землі загальною площею 2410, 2 га, в тому числі землі Зеленобалківської сільської ради – 548, 56 га, при чому в графі "Документ що підтверджує право користування земельною ділянкою" відносно земель загальною площею 448,4 га, які розташовані на мкр-ні Всебратське-2 (військове містечко 35) зазначено, що вони перебували у користуванні Криворізької квартирно-експлуатаційної частини без правових документів. В акті зазначено: "Землі слід вважати переданими в межі міста Кривого Рогу з 28.07.04 р." Цей акт приймання - передачі узгоджено Головою Широківської райдержадміністрації та Головою Криворізької міської ради.
4. Відповідна відмітка щодо передачі земельної ділянки військового містечка № 35 (наразі № 53), площею 448,4 га, до меж міста наявна і у індивідуальній картці № 18 обліку земельної ділянки. 
5. Рішенням Криворізької міської ради XVIII сесії VI скликання № 939 від 25.01.2012 вирішено, зокрема :
(1) Затвердити комунальному закладу “Міська поліклініка № 1” проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на мкр-ні Всебратське-2, 65а в Центрально-Міському районі для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1.
(2) Надати комунальному закладу “Міська поліклініка № 1” у постійне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,3338 га для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1 мкр-ні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі за рахунок забудованих земель громадського призначення, облікованих за експлуатаційною частиною району, згідно з доданою схемою.
(3) Головному лікарю комунального закладу “Міська поліклініка № 1” Круподеру Володимиру Михайловичу:
(3.1) Виступити замовником виконання робіт щодо:
- винесення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
- складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.
(3.2) Зареєструвати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в органі, що здійснює державну реєстрацію правоустановчих документів на землю.
(3.3) Охоронні зони інженерних мереж загальною площею 0,0756 га у межах земельної ділянки використовувати з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони магістральних трубопроводів, та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.
(3.4) Забезпечити виконання вимог, викладених у висновку комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, щодо погодження проектів землеустрою з відведення земельних ділянок від 25.11.2011 №133, ст. 48 Закону України “Про охорону земель”, Постанов Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 № 559 та від 01.08.2006 № 1045.
(3.5) Передбачити встановлення земельного сервітуту площею 0,0106 га для проїзду до теплорозподільчого пункту комунального підприємства теплових мереж “Криворіжтепломережа”.
(3.6) Виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст.96 Земельного кодексу України.
(4) Управлінню Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ( ОСОБА_1 ) внести зміни до земельно-облікової документації.
(5) Відділу інформатизації виконкому міської ради (Білогай О.Ю.) забезпечити оприлюднення рішення на офіційному веб-сайті виконкому Криворізької міської ради в мережі Інтернет у визначений чинним законодавством термін.
(6) Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань регулювання земельних відносин, планування та забудови міста, міської комунальної власності (Іванов Ю.О.), координацію роботи - на заступника міського голови Гальченка А.В. 
6. Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 94 від 09.08.2013 на виконання директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.07.2013 № Д-322/1/*2 Криворізьку КЕЧ району розформовано. Правонаступником усіх її прав і обов`язків визначено Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпро.
7. У подальшому рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2014 № 2607 внесено зміни до рішення від 25.12.2012 , яким змінено назву медичної установи на Комунальна установа “Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6” Криворізької міської ради”. 
8. На земельній ділянці за адресою: мкр-н Всебратське-2, 65а м. Кривий Ріг, розташована нежитлова будівля, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, право оперативного управління будівлею здійснює Комунальна установа “Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6” Криворізької міської ради, до цього будівля перебувала на балансі комунального закладу “Міська поліклініка № 1".
9. За результатами звірки з Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі у Дніпропетровської області щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України по КЕВ м. Дніпро, станом на 01.01.2016 КЕВ м. Дніпро було виявлено різницю даних обліку на 1,6228 га, в тому числі і земельну ділянку площею 0, 338 га, які вилучені рішеннями Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012, № 688 від 26.10.2011 року.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
10. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (далі також Позивач, КЕВ м. Дніпро, КЕВ) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради (далі також Відповідач, Міська рада) про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012 “Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а, та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1”.
11. Позов обґрунтовано тим, що рішення Міської ради від 25.01.2012 прийнято із порушенням вимог законодавства та із перевищенням компетенції ради, оскільки воно порушує права Міністерства оборони України і КЕВ м. Дніпро, як її постійного землекористувача. Позивач наголошує, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням віднесена до земель оборони, а отже Міська рада, за відсутності повноважень щодо розпорядження землями державної власності для потреб оборони та вилучення спірної земельної ділянки у належного землекористувача у встановленому порядку, незаконно розпорядилася нею, надавши у постійне користування Комунальному закладу "Міська поліклініка № 1" (далі також - КЗ "Міська поліклініка № 1". 
Короткий зміст та мотиви рішень судів попередніх інстанцій
12. Дана справа розглядалася судами неодноразово.
13. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
14. Приймаючи рішення місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, з урахуванням вказівок, які містяться в постанові Верховного Суду від 20.11.2018 у даній справі дійшов висновку, про правомірність обраного Позивачем способу захисту порушеного права, а саме подання позову про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення. Поряд із цим, судом врахована відсутність у матеріалах справи доказів зміни повноважним органом у встановленому законом порядку цільового призначення спірної земельної ділянки, а також доказів вилучення з дотриманням установленого порядку з користування Позивача спірної земельної ділянки. Таким чином, дійшовши висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, місцевий господарський застосував наслідки спливу позовної давності і відмовив у позові саме з цих підстав. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15. Не погодившись із мотивувальними частинами вказаних судових рішень, Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить відповідні частини судових рішень змінити шляхом виключення з них висновків про віднесення спірної земельної ділянки площею 0,3338 га, розташованої на мкр-ні Всебратське-2, 65а, у м. Кривому Розі, до державної форми власності, за цільовим призначенням – землі оборони, та прийняття Криворізькою міською радою рішення від 25.01.2012 № 939 з перевищенням наданих їй повноважень. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги Відповідача
16. Скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи не були враховані вказівки, які містяться в постанові Верховного Суду від 20.11.2018, а обставини, що мають суттєве значення для встановлення істини в існуючому спорі, з`ясовані неповно, що позбавило суди можливості надати належну оцінку усім обставинам справи.
16.1. Згідно доводів скаржника, зі змісту Постанови ВР від 24.10.2002 № 217 -IV "Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області" та відповідних відміток в індивідуальній картці № 18 вбачається, що землі, які знаходилися у користуванні Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району на мікрорайоні Всебратське -2 (військове містечко 35) площею 448,4 га, відповідно до акту прийому передачі від 22.07.2004 перебували в складі земель Зеленобалківської сільської ради Широківського району та вважалися переданими з 28.07.2004 в межі міста Кривого Рогу. Землі перебували у користуванні Позивача без правових документів. На вказаній земельній ділянці розташована будівля лікарняного закладу, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу. Право оперативного управління здійснює комунальна установа "Центр первинної медико – санітарної допомоги № 6", а раніше будівля перебувала на балансі комунального закладу "Міська поліклініка № 1". Проте, викладені обставини судами попередніх інстанцій проігноровані і як наслідок ними, без належних на те правових підстав і доказів зроблено висновок, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної форми власності, за цільовим призначенням – землі оборони, наданих у користування згідно Державного акту на право користування землею серії "Б" № 009798 від 1980 року, а оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування прийнято міською радою з перевищенням наданих їй повноважень.
16.2. В цій частині скаржник також зазначає, що судом апеляційної інстанції без належних на те підстав, як обставину, що не оспорюється визнано факт входження спірної земельної ділянки до складу земельної ділянки, яка перебувала у користуванні Позивача. Крім цього, в якості обставин, що не оспорюються, апеляційним господарським судом помилково визнано обставини встановлення різниці даних обліку та наявності площ, які були виявлені в ході звірки між КЕВ та Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області.
16.3. Скаржник, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази робить правові висновки, відміні від висновків судів попередніх інстанцій і вважає, що Криворізька міська рада, як розпорядник земель в межах міста, ухвалюючи рішення № 939 від 25.01.2012 діяла правомірно, як компетентний орган в межах наданих законом повноважень, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків судів стосовно перевищення повноважень Міською радою і порушень норм земельного законодавства при прийнятті даного рішення.
16.4. Міська рада зауважує на необґрунтованість висновків судів в частині порушення нею приписів Земельного кодексу України щодо порядку вилучення з користування Позивача земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка на мікрорайоні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу була надана у постійне користування за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не шляхом вилучення або викупу. Оскаржуване рішення Міської ради від 25.01.2012 № 939 не містить посилань щодо вилучення спірної земельної ділянки із землекористування Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району.
16.5. На думку Відповідача безпідставними є посилання судів і на ст. ст. 141, 142 Земельного кодексу України, оскільки надання Криворізькою квартирно-експлуатаційною частиною району засвідченої нотаріально письмової згоди на відведення (при необхідності відчуження) земельної ділянки не є добровільною відмовою від права постійного користування земельною ділянкою як підстави припинення права користування, котра ініціюється землекористувачем та направляється до власника земельної ділянки.
16.6. Крім зазначеного, скаржник вказує також і про те, що визнані судами в якості доказів Державний акт на право користування землею серії "Б" № 009798 від 1980 року, акт прийому-передачі земельних ділянок від Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська від 30.11.2013, відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України, по КЕВ м. Дніпропетровська, як бюджетні, станом на 01.01.2016 та відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро, станом на 14.05.2017 не відповідають вимогам щодо належності і допустимості доказів. 
16.7. Наприкінці скарги Відповідач акцентує увагу і на тому, що в порушення приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" і ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, суди не звернули належної уваги на те, що звертаючись із заявою   про вступ у справу, прокурор не конкретизував особу, інтереси якої будуть представлені в суді, не підтвердив належними доказами підстав для представництва в суді у даній справі та не обґрунтував конкретними доказами реального порушення або загрози порушення прав держави або інших осіб, а також неспроможність останніх самостійно захистити свої права.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій 
17. Як вже зазначалося, предметом цього судового провадження є вимога Позивача про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 на мкр-ні Всебратське-2, 65а та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1".
18. Так, згідно зі статтею 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України в редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
19. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (стаття 19 ЗК України).
20. За змістом статей 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.
21. Згідно ж зі статтею 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
22. За змістом частини 2 статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.
23. Статтею 1 Закону України "Про використання земель оборони" передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
24. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
25.  Відповідно до положень статей 83, 84 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
26.  Судами у даній справі встановлено, що на підтвердження заявлених позовних вимог, Позивачем надано суду Державний акт на право користування землею серії "Б" № 009798, який було видано виконавчим комітетом Широківської районної Ради депутатів трудящих   квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району загальною площею 819,7 га в межах згідно з планом землекористування для випробувального полігону.
26.1.  В сукупності із зазначеним Державним актом судами попередніх інстанцій оцінено  відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро станом на 01.11.2018, яку підписано в.о. начальника Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області А. Дерій. Зі змісту цієї відомості суди встановили, що із загальної площі облікових даних щодо Держгеокадастру на період звірки 01.11.2018 в/ч НОМЕР_1 м. Кривий Ріг, мкр. Всебратське 446,3023   є наявними облікові дані щодо площі (форма 405) у розмірі 419,3461 га і відповідно різниця становить 0,3338 га, яка за даними розділу "Примітка" згаданої відомості утворилася в зв`язку з вилученням ділянки на підставі Рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012 на користь Міської лікарні № 1.
27.  Враховуючи приписи частини 2 статті 76, частини 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суди дійшли висновку, що  саме внаслідок прийняття рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012 загальна площа земельної ділянки у розмірі 446,3023 га, яка рахується за   в/ч НОМЕР_1 м. Кривий Ріг, мкр. Всебратське зменшилася на 0,3338 га і на час розгляду справи її розмір становить 419,3461га.
28.  В цій частині Верховний Суд, враховуючи приписи    статті 300 ГПК України, погоджується як з вказаним так і з тим, що наявність в акті приймання-передачі земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межі міста Кривого Рогу, який складено 22.07.2004 на підставі Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 № 217-IV "Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області" напроти строки "Криворізька КЕЧ мкр. Всебратське -2       446,4   В/м" запису "без правових документів" не може бути підтвердженням відсутності відповідних прав у Криворізької КЕЧ щодо зазначеної ділянки, оскільки, як встановлено судами, зі списку членів комісії, які входили до її складу вбачається, що в ній відсутні представники Міністерства оборони України, на права і обов`язки якого вплинуло складання вищезазначеного акту. Відповідно доводи касаційної скарги, що землі Криворізької квартирно–експлуатаційної частини району перебували у користуванні без правовстановлюючих документів є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та оціненим судами доказам, а тому відхиляються як необґрунтовані.
28.1. Доводи ж касаційної скарги щодо неможливості встановлення зі змісту акту на право постійного користування землею факту входження до складу земель на який надано даний акт спірної земельної ділянки відхиляються Верховним Судом, позаяк такі доводи спрямовані на переоцінку вже оцінених судами доказів, а такі процесуальні дії виходять за межі повноважень касаційного суду. 
29. Так, 25.01.2012 Криворізькою міською радою на XVIII сесії VI скликання було прийняте рішення № 939.
30. Судами встановлено, що пізніше, 12.12.2012 з метою реалізації прав юридичних та фізичних осіб на отримання свідоцтв про право власності на нерухоме майно, розглянувши їх заяви та правоустановчі документи, відповідно до ст.ст. 328, 331 Цивільного кодексу України, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.08.2002 № 7/5, зі змінами, рішень міської ради від 25.11.2009 № 3567 "Про впорядкування роботи з оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна", 30.03.2011 № 258 "Про затвердження розмежування повноважень між виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та міським головою", зі змінами, виконкому міської ради від 09.12.2009 № 366 "Про Порядок організації робіт з оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна у м. Кривому Розі", зі змінами; керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет міської ради прийняв рішення № 375, яким серед іншого вирішив оформити за територіальною громадою м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на праві оперативного управління за комунальною установою "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" Криворізької міської ради (пункт 91 переліку об`єктів) будівлю поліклініки літ. "А-2" загальною площею 2519,0 м2.
30.1.  Відповідні права підтверджуються свідоцтвом про право власності та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 
30.2.  У подальшому рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2014 № 2607 було внесено зміни до рішення від 25.12.2012, якими змінено назву медичної установи на Комунальна установа "Центр первинної медико-санітарної допомоги №6" Криворізької міської ради".
31.  Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
32. Статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" передбачено, що військове майно – це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
33.  Відповідно до статті 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
34.  Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.
35.  Як вже зазначалося, частина перша статті 19 ЗК України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони.
36.  Згідно з частиною 2 та абзацом 3 частини 5 статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування,       які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони".
37. Судами встановлено, що доказів зміни цільового призначення спірної земельної ділянки у встановленому законом порядку повноважним органом матеріали цієї справи не містять.
38. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
39. Пунктом "б" частини 3 статті 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.
40. Згідно приписів статті 4 Закону України "Про використання земель оборони" військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування. Землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.
41. Враховуючи наведені приписи, судами правильно визначено, що на момент прийняття оспорюваного рішення Криворізької міської ради вищевказані землі, передані у користування за Державним актом на право користування землею серії "Б"  № 009798, відносилися за формою власності до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони, а тому доводи касаційної скарги і в цій частині не знаходять свого підтвердження.
42. Включення ж в межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області частини земель, що перебувають у Позивача на праві постійного користування, не змінює автоматично статусу цих земель як державних та їх цільового призначення – землі оборони та не припиняє наявного у Позивача права постійного користування ними.
43. Так, частиною першою статті 92 ЗК України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
44. Згідно з частин 1, 2 статті 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.
45. Рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад (ч. 1 ст. 174 ЗК України).
46.  Згідно з частинами першою та другою статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.
47.  Проте, відповідно до частини 3 статті 173 ЗК України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу. 
48.  Статтею 149 ЗК України визначено порядок вилучення земельних ділянок. Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (частини 1, 2 статті 149 ЗК України).
49. Судами встановлено, що  доказів вилучення з користування Позивача спірної земельної ділянки, переданої у межі міста Кривого Рогу, та з дотриманням установленого порядку, матеріали справи не містять.
50. Підстави припинення права користування земельною ділянкою встановлені статтею 141 ЗК України, зокрема, такою підставою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
51.  Поряд із цим,  особливості користування земельними ділянками, наданими для потреб Збройних Сил України, визначені Положенням про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженим наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483 (далі - Положення).
52.   Відповідно до пункту 44 цього Положення за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України.
53.   Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України (пункт 45 Положення).
54.  Вказаним Положенням передбачено певну процедуру відмови від користування землею, наданою для потреб Збройних Сил України, за відсутністю потреби та передачі цієї землі місцевим органам влади згідно зі статтею 27 Земельного кодексу України.
55. Проте, судами достеменно встановлено, що вказана процедура при відмові від користування спірною земельною ділянкою у спірних правовідносинах не була дотримана Позивачем.
55.1.  Верховний Суд погоджується з тим, що заява начальника Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району), згідно якої КЕЧ району не заперечує проти відведення (при необхідності відчуження) у встановленому законом порядку земельної ділянки розміром 0,3338 га, на якій розташована нежитлова будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд. 65 А, не є достатньою підставою для припинення права користування на зазначену земельну ділянку, (окрім того, вказаною заявою також підтверджуються обставини перебування спірної земельної ділянки розміром 0,3338 га у загальному масиві земель за актом на право постійного користування землею серії       "Б"       № 009798), оскільки начальник Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району) не мав повноважень одноособово, без погодження з Міністром оборони України здійснювати відмову від користування спірною земельною ділянкою, наданою для потреб Збройних Сил України, а тому, право постійного користування Квартирно-експлуатаційною частиною Криворізького району зазначеною спірною земельною ділянкою припинено безпідставно.
56. Відповідні доводи касаційної скарги Криворізької міської ради щодо правомірності погодження начальником Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району) питання відчуження спірної земельної ділянки вищезазначених висновків не спростовують і є такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні стороною норм матеріального права, які підлягають до застосуванню, а тому відхиляються як необґрунтовані.
57. Оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, то вона знаходиться в управлінні та користуванні Міністерства оборони України, а власником цих земель є держава в особі Кабінету Міністрів України, який розпоряджається відповідними земельними ділянками. Саме Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 ЗК України (частина 7 статті 122 ЗК України). Так само, відповідно до частини 3 статті 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.
58. Отже, як правильно виходили суди, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, які закріплені за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі таких ділянок у власність або у користування іншим особам, є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України.
59.  Таким чином, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що знаходження на земельній ділянці нежитлової будівлі міської лікарні, яка перебуває у комунальній власності (та була збудована навіть ще до часу прийняття Криворізькою міською радою оскаржуваного в цій справі рішення № 939), жодним чином не впливає на оцінку відповідності цього рішення вимогам чинного законодавства України.
60.  Відповідні доводи касаційної скарги Криворізької міської ради щодо неврахування судами вищезазначених обставин відхиляються як такі, що не відповідають мотивувальним частинам оскаржуваних рішень.
61. Оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності і розпоряджатися нею можуть лише компетентні органи державної виконавчої влади, а не органи місцевого самоврядування, то колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про прийняття   Криворізькою міською радою рішення №  939 від 25.01.2012 з перевищенням наданих їй повноважень шляхом розпорядження вказаною земельною ділянкою попри вимоги законодавства.
62.  Доводи касаційної скарги щодо відсутності правових підстав для вступу у справу військового прокурора не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності допущених Відповідачем порушень законодавства при прийнятті ним оскаржуваного рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
63. Статтею 300 ГПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
64. Переглядаючи, в межах своїх повноважень, судові рішення у даній справі, Верховним Судом не встановлено будь-яких порушень балансу прийняття доводів сторін.  
65. Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою – домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicatа можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.  
66. Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
67. Під час касаційного розгляду Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни, за мотивів наведених у касаційній скарзі, судова колегія Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не вбачає.
68. Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314 – 317 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 08.02.2020), Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення. 
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2019 року і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року у справі №  904/9761/17 залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Міщенко І.С.

Судді                                                                                                      Берднік І.С.

                                                                                                                  Суховий В.Г.