ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 липня 2020 року           справа №360/1475/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року (повне судове рішення складено 07 травня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1475/20 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,                                                           

                                                       УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – ГУ ПФУ в Луганській області), в якому просив суд: 
визнати протиправними дії відповідача в частині нездійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, шляхом розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням, поділивши фактично отримані суми додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців; 
скасувати рішення відповідача щодо розгляду заяви 14.03.2019 позивача, додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, від 02.01.2020; 
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.03.2019, додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, здійснивши перерахунок пенсії позивачу шляхом розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців, з моменту взяття на облік 01.07.2018.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на те, що з 26.08.1996 по 06.11.2015 він проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 30.06.2018 проходив службу в Національній поліції України та наказом № 266 о/с від 26.06.2018 звільнений зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 2 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII) (через хворобу) з 30.06.2018 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 19 років 11 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні: 24 роки 10 місяців 26 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, стаж служби в поліції для її виплати складає 06 років 11 місяців 28 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустки у кількості 22 доби.
Наказом № 106 о/с від 01.02.2019 внесено часткову зміну до пункту наказу ГУ НП в Луганській області від 26.06.2018 № 226 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 2 Закону № 580-VIII (через хворобу) з 30.06.2018 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 19 років 11 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні: 25 років 07 місяців 04 дні, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, стаж служби в поліції для її виплати складає 06 років 11 місяців 28 днів, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустки у кількості 22 доби.
Згідно Закону України «Про запобігання корупції» позивач не займав відповідальне та особливо відповідальне становище.
З 01.07.2018 позивач перебуває на обліку в відповідача та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до пункту «б» статті 20 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ) по лінії Національної поліції України.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19 визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Луганській області щодо нерозгляду заяви про перерахунок пенсії від 11.03.2019 ОСОБА_1 , зобов`язано ГУПФУ в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 11.03.2019 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. 
Правова оцінка суду, викладена в наведеному рішенні: «Отже правильним відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, а також абзаців 1-3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 буде визначення розміру пенсії позивачу в частині розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців, коли їх позивач фактично отримував, оскільки саме за ці місяці установами поліції сплачено суми єдиний соціальний внесок з грошового забезпечення позивача». Рішення суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19 набрало законної сили 18.12.2019.
11.03.2020 позивач отримав рішення відповідача щодо розгляду заяви від 14.03.2019, додану до звернення від 11.03.2019, про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, та при ознайомленні з останнім встановив, шо відповідач всупереч правової оцінки, наданої судом в рішенні від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, не здійснив перерахунок пенсії по інвалідності позивачу, а прийняв рішення, яким здійснив протиправну відмову в її перерахунку, що стало підставою для звернення позивача до суду. 
Враховуючи таке рішення та дії відповідача протиправними такими, що порушують охоронювані Законом права та інтереси, позивач звернувся до суду з відповідними вимогами.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Луганській області від 02 січня 2020 року б/н щодо розгляду заяви від 14.03.2019 позивача, додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19.
Зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту взяття на облік – з 01.07.2018, шляхом розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що рішення суду у справі № 360/2332/19 виконано відповідачем у повному обсязі, з урахуванням діючого законодавства, тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача шляхом розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців.
Також відповідач послався на відсутність підстав для зобов`язання виконати рішення шляхом ухвалення нового рішення, оскільки предметом спору є розгляд заяви ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії та прийняття рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні. Оскаржена позивачем бездіяльність відповідача безпосередньо пов`язана з рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/2332/19, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Отже, вимоги позивача спрямовані не на вирішення спору, а мають на меті спонукати відповідача до виконання судового рішення, що набрало законної сили - рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/2332/19 від 17.09.2019. При цьому у разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття до відповідача (боржника) спеціальних заходів впливу, передбачених законодавством. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується: паспортом громадянина України, карткою платника податків, матеріалами пенсійної справи (а.с.9-10, 43-85).
13.03.2019 на адресу ГУПФУ в Луганській області від ОСОБА_1 надійшла заява про перерахунок пенсії від 11.03.2019, до якої також було додано заяву від 14.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка, визначеного Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (а.с.81-82).
В обґрунтування підстав для проведення перерахунку пенсії позивач послався на те, що до моменту звільнення він проходив службу в Національній поліції України в період часу з 06.02.2018 по 30.06.2018, тому нарахування розміру пенсійних виплат з додаткових видів грошового забезпечення повинно було нараховуватися згідно ділення загальної суми додаткового виду нарахованого грошового забезпечення за період часу з 06.02.2018 по 30.06.2018 на вказаний період часу - 5 місяців, а не на 24 місяці.
Рішенням ГУПФУ в Луганській області від 22.03.2019 № 17 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, визначеної пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (а.с.83).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Луганській області щодо не розгляду заяви про перерахунок пенсії від 11.03.2019 ОСОБА_1 , зобов`язано ГУПФУ в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 11.03.2019 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні (а.с.14-22).
02.01.2020 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19 ГУПФУ в Луганській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності згідно особистої заяви від 14.03.2019 (а.с.84-85).
В обґрунтування спірного рішення відповідач послався на те, що пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі – Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом № 2262-ХІІ, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи силових міністерств та відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів. Пунктом 12 Порядку № 3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи, тобто до головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку. Абзацом 4 пункту 14 Порядку № 3-1 уповноваженому структурному підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка-повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви. 
Так, 18.09.2018 Головне управління Національної поліції в Луганській області отримало розписку повідомлення від 18.09.2018 № 119 про необхідність надання довідки про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 31.03.2018. Разом з тим було призначено пенсію за наявними документами з наступним перерахунком. Згідно абзаців 1-3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі – Постанова № 393), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Для осіб, які на день набрання чинності Законом № 580-VIII проходили службу в органах внутрішніх справ і продовжують проходити службу на посадах поліцейських, у разі звільнення із служби після 07.11.2015, якщо в них немає 24 календарних місяці служби на посаді поліцейського, або які померли (загинули) в зазначений період (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким проводилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17.08.2005 № 748 і від 09.03.2006 № 268), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 07.11.2015 на кількість таких місяців. При цьому для поліцейських, звільнених у листопаді 2015 року, сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається на день звільнення із служби з розрахунку таких виплат за повний місяць.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. 
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 КАС України також визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Як установлено судами, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19 зобов`язано ГУПФУ в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 11.03.2019 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
Під час розгляду справи № 360/2332/19 судом встановлено, що єдиний соціальний внесок позивачу органами поліції сплачено лише за останні 5 місяців служби позивача перед звільненням. За інші 19 календарних місяців підряд позивач не отримував грошового забезпечення через незаконне звільнення. Отже, грошове забезпечення позивачу (в тому числі додаткові види) в цей період не нараховувалися, єдиний внесок не сплачувався. Це сталося у зв`язку з порушенням права позивача органами поліції на продовження служби, що встановлено в зазначених вище рішеннях судових інстанцій.
В рішенні від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19 суд дійшов висновку, що оскільки позивачу органи поліції не сплачували грошового забезпечення (в тому числі додаткові види) протягом перших 19 календарних місяців підряд (з 24-х) перед звільненням, у пенсійного органу не було правових підстав при обчисленні розрахунку середньомісячного грошового забезпечення (додаткових видів) враховувати розмір грошового забезпечення (з 0 показником), з якого не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки це прямо суперечить нормам чинного законодавства. Оскільки сам Пенсійний фонд України є утримувачем Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то відповідачу достеменно було відомо, з яких сум грошового забезпечення позивача та за який період установами поліції було сплачено єдиний соціальний внесок, тому вони не можуть посилатися на відсутність в них такої інформації на час призначення пенсії та здійснення наступних перерахунків на підставі отриманих довідок. Отже правильним відповідно до вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також абзаців 1-3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 буде визначення розміру пенсії позивачу в частині розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців, коли їх позивач фактично отримував, оскільки саме за ці місяці установами поліції сплачено суми єдиний соціальний внесок з грошового забезпечення позивача (а.с.14-18).
Всупереч вказаним висновкам суду, яке набрало законної сили, відповідачем прийнято спірне рішення від 02.01.2020 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності згідно особистої заяви від 14.03.2019.
Слід наголосити, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач повинен був вирішити заяву ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у справі 360/2332/19.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідач діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.
Також необхідно зауважити, що оскаржене рішення зводиться до цитування нормативно-правових актів, зокрема, Постанови № 393, при цьому рішення не містить конкретних підстав для відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідачем зовсім не викладено обставин, якими він обґрунтовує свою відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та не наведено висновків, за якими орган пенсійного фонду відмовив в перерахунку пенсії позивачу, що свідчить про недотримання відповідачем принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення.
З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв не в межах Конституції України та Закону № 2262-ХІІ, чим допустив порушення пенсійних прав позивача гарантованих статтею 46 Конституції України, які підлягають захисту.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення від 02.01.2020, а не з діями, вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, колегія суддів погоджує висновок місцевого суду, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Луганській області від 02.01.2020 б/н щодо розгляду заяви від 14.03.2019 ОСОБА_1 , додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту взяття на облік – з 01.07.2018, шляхом розрахунку середньомісячного грошового забезпечення за 24 календарні місяці підряд перед звільненням шляхом ділення фактично отриманих сум додаткових видів грошового забезпечення на 5 місяців.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Твердження апелянта про відсутність підстав для зобов`язання виконати рішення шляхом ухвалення нового рішення колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що заяву ОСОБА_1 від 14.03.2019, додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії відповідачем розглянуто саме на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/19, та відповідачем прийнято нове рішення від 02.01.2020.
Окрім того, судами встановлено, що ухвалою суду від 30.03.2020 у справі № 360/2332/19 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в порядку ст. 383 КАС України повернуто заявнику без розгляду. Під час розгляду заяви судом у справі № 360/2332/19 встановлено, що матеріали заяви містять докази про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2020 № 61045825, у зв`язку з фактичним у повному обсязі виконанням, на думку виконавця, рішення суду за виконавчим документом № 360/2332/19. Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП 61045825 від 28.02.2020 в судовому порядку не оскаржена. Таким чином, суд роз`яснює право позивача звернутись до суду в порядку статті 287 КАС України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили. 
Також суд звернув увагу, що з вимогою про визнання протиправними дії та скасування рішення ГУПФУ в Луганській області щодо розгляду заяви від 14.03.2019 ОСОБА_1 , додану до звернення від 11.03.2019 про призначення/перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 360/2332/10 - № б/н від 02.01.2020, ОСОБА_1 має право звернутися до адміністративного суду в порядку позовного провадження (а.с.86-87). 
Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                                   ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі № 360/1475/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 липня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук