ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1651/19	Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О. 	
Провадження № 22-ц/817/505/20 	Доповідач - Ткач З.Є.	
Категорія - 304000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд у складі колегії: 
головуючого Ткач З.Є. 
суддів:  Ходоровський М. В., Шевчук Г. М., 
за участю секретаря Костів Х.Ю.,
з участю  ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 596/1651/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2020 року, ухваленого суддею Лисюк І.О., повний текст рішення складено 19 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Супер Кредит» про визнання недійсним договору поруки,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Кредитної спілки «Супер Кредит» про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування позову посилається на те, що у липні 2019 року він дізнався, що є поручителем колишньої дружини ОСОБА_1 по кредитному договору №СК-49/0011/17/143/06 від 1 березня 2017 року.
Із наданих йому копій кредитного договору і договорів поруки та копії паспорта, засвідченого невідомими особами він зрозумів, що ОСОБА_1 , маючи доступ до його особистих документів разом із працівниками кредитної спілки використала їх в своїх особистих цілях та отримала 10000 грн. кредиту в Кредитній спілці «Супер Кредит».
Копії договорів поруки йому надсилалися Кредитною спілкою «Супер Кредит» наприкінці травня як вимога про оплату, як додаток до претензії так і як додаток до позовної заяви, і всі ці документи між собою різняться як по формі документа, так і взірцях його підпису, а у доданих відповідачем документах підпис не відповідає його, а почерк також явно не його. 
Крім цього, договір поруки, як вбачається із його копій, укладено 1 березня 2017 року в м. Києві, проте у вказаний період він там не перебував.
За таких обставинах вважає, що в зазначених договорах, зокрема, договорі поруки підписи від його імені підроблені, а тому просить визнати недійсним договір поруки №СК-49/0011/17/143/06 укладений між ним та Кредитною спілкою «Супер Кредит» як поручителем ОСОБА_1 01 березня 2017 року.
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2020 року вирішено:
«В задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , жителя с.Крогульці, Гусятинського району, Тернопільської області, 48256) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 ), Кредитної спілки «Супер Кредит» (м.Київ, проспект Григоренка Петра, 39-Б, офіс.123) про визнання недійсним договору поруки, відмовити.». 
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що не надавав згоду на укладення оспорюваного договору, не підписував його.
У відзиві на апеляційну скаргу Кредитна спілка «Супер Кредит» просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, посилаючись на те, що 01 березня 2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та позивачем, було укладено кредитний договір та договір поруки, який ними ж і підписаний. Укладений договір поруки відповідає вимогам чинного законодавства і позивачем не надано доказів відсутності вільного волевиявлення на укладення оспорюваного договору поруки.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.
Судом встановлено наступні обставини, які не заперечувались сторонами.
01 березня 2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-49/0011/17/143/06 згідно умов якого ОСОБА_1 було надано грошові кошти в сумі 10 000 грн.
Відповідно до змісту зазначеного кредитного договору, а також договору поруки від 01.03.2017 року, ОСОБА_2 є поручителем по кредитному договору № СК-49/0011/17/143/06. 
Також встановлено, що 23 липня 2019 року рішенням постійно діючого Третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» винесено рішення в справі №62/19 про стягнення з ОСОБА_2 (поручителя) на користь кредитної спілки «СуперКредит» заборгованість по кредитному договору № СК-49/0011/17/143/06 від 01.03.2017 року.
Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019210070000173 від 16.07.2019 року, 15 липня 2019 року з Гусятинського районного суду надійшла ухвала Гусятинського районного суду про зобов`язання розпочати розслідування за фактом звернення ОСОБА_2 щодо підроблення невстановленою особою у кредитному договорі підпису від його імені.
Ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року надано тимчасовий доступ до кредитного договору кредитної лінії №СК-49/0011/17/143/06/ від 01 березня 2017 року, договору поруки №СК-49/0011/17/143/06 від 01 березня 2017 року та договору поруки до Договору застави від 01 березня 2017 року, які зберігаються у кредитній спілці “Супер Кредит”.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування факту укладення договору поруки від 01 березня 2017 року.
Колегія суддів погоджується з даними висновками суду.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Пунктом 8 Постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.
Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.
Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заперечуючи підписання договору поруки від 01 березня 2017 року, ОСОБА_2 надав суду апеляційної інстанції висновок експерта №3/3-130/20 від 17 березня 2020 року, обґрунтовуючи тим, даний висновок отримав після звернення до суду із апеляційною скаргою. 
Разом з тим, надана копія експертного висновку не може бути прийнята апеляційним судом як належний доказ у справі, оскільки він наданий з порушенням норм цивільно-процесуального закону.
Висновок експерта №3/3-130/20 від 17 березня 2020 року не був наданий суду першої інстанції.
Як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі відсутні посилання на вказаний доказ в обґрунтування заявлених вимог та в наступному судам не заявлятись клопотання про долучення даного доказу в порядку встановленому нормами цивільно-процесуального закону.
Згідно до частин 9 та 10 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Позивач не надав доказів на підтвердження того, що висновок експерта №3/3-130/20 на стадії апеляційного провадження був надісланий іншим сторонам. При цьому колегія суддів бере до уваги пояснення відповідачки про те, що цей висновок вона не отримувала, з ним не була ознайомлена.
Надана копія не відповідає вимогам щодо надання копій письмових документів.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Надана копія висновку експерта №3/3-130/20 від 17 березня 2020 року засвідчена самим позивачем ОСОБА_2 , проте оригінал даного висновку за його повідомленням зберігається у кримінальному провадженні Гусятинського ВП поліції Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області №12019210070000173.
Таким чином, даний письмовий документ подано з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, не має правової сили, а тому не може бути врахований при оцінці обставин встановлених судом першої інстанції відповідно до наданих сторонами доказів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційні скарги не містить інших доводів щодо незаконності рішення суду, що було б підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2020 року залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 23 червня 2020 року.

Головуючий:                                                Ткач З.Є.

Судді:                                                         Ходоровський М.В.

                                                               Шевчук Г.М.