П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
16 липня 2020  року                                                                                                м. Київ
 
Справа № 759/23757/19
Провадження: № 22-ц/824/8904/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2019 року АТ КБ «Приват банк» (далі - позивач, банк) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що  01.02.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі слатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовновою згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.  ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 31.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 10 982,33 грн.,  яка  складається з 2831,79 грн - тіла кредиту,  6859,48 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 800  грн - пені, 250 грн - штрафу (фіксована частина), 511,06 грн. - штрафу (процентної складової).
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року позов АТ КБ  «Приват банк» залишено без задоволення.
Не погодившись із таким судовим рішенням, Крилова О.Л. в інтересах АТ КБ «Приват банк» 06 травня 2020 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що,  укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов щодо нього, і відповідачка, власноручно підписавши анкету-заяву, взяла на себе зобов`язання по його виконанню. Кредитний договір повністю відповідає вимогам цивільного законодавства та містить умови щодо сплати процентів за користування кредитом. Відповідачка отримала картку та здійснила дії щодо її активації. Позичальник отримала кредитний ліміт на карту та активно ним користувалась, що підтверджується випискою про рух коштів, яка долучена до апеляційної скарги. Користування кредитними коштами та часткова сплата відповідачкою  заборгованості свідчить про її  згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України ОСОБА_1 не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як убачається із матеріалів справи, 01.02.2010 року  ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі.
Звертаючись до суду, банк зазначав, що  ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву підтвердиласвою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
На підтвердження своїх вимог банкдо матеріалів позовної заяви надав копіюУмов та Правил надання банківських послуг, розрахунокзаборгованості за договором №б/н від 01.02.2010 року станом на 31.10.2019 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та копію паспорту  ОСОБА_1 .
Згідно наданого розрахунку відповідачкамає заборгованість за договором б/н від 01.02.2010 року, яка станом на 31.10.2019 року становить 10 982,33 грн.,  та  складається з 2831,79 грн - тіла кредиту,  6859,48 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 800  грн - пені, 250 грн - штрафу (фіксована частина), 511,06 грн. - штрафу (процентної складової).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам  не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Обставини на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивачем не надано доказів відкриття рахунку або ж виписки по рахунку. Розархунки заборгованості, що містяться в матеріалах справи нічим не обґрунтовані. 
 Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими  висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Обґрунтовуючи свої  позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.02.2010 року  ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Також банк зазначав, що ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
На підтвердження своїх вимог банкдо матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг,  розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.02.2010 року станом на 31.10.2019 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та копію паспорту  ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, вказані Умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких Приватабанк (далі-банк) пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Заяві і в Пам`ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт висловлює свою згоду, що заява разом з п`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифів складає договір про надання банківських послуг.
Згідно з п.1.2. вказаних Умов та Правил дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по відкриттю і обслуговуванню карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, вказаних в заяві.
В анкеті-заяві відповідачка зазначила, що ознайомлена та згодна з усіма умовами, викладеними у Пам`ятці клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які становлять складові єдиного договору про надання банківських послуг, укладеного між нею та банком, зазначила кредитний ліміт у сумі 500 грн з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5 %. Також зазначено, що ОСОБА_1 отримала платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.   Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
 Цивільне судочинство здійснюється  засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що наданийпозивачем на підтвердження позовних вимог, визначає умови обслуговування щодо платіжних та крелитних карт та вкладних операцій, обов`язки банку та клієнта, права клієнта, відповідальність сторін, порядок нарахування та оплати відсотків та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цейВитяг з Умов та правил розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені.
В анкеті-заяві від 01.02.2010 року, що підписана  ОСОБА_1 , зазначений кредитний ліміт у сумі 500 грн,  процентна ставка- 2,5 % на місяць (30 % річних)  та штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову. Порядку нарахування пені та строку дії договору в даній заяві не зазначено. 
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про строк дії платіжної картки або її перевипущення.
Ураховуючи викладене, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути належним доказом існування заборгованості в частині нарахування відсотків, пені та процентної складової штрафу, оскільки за відсутністю даних про строк дії платіжної картки неможливо перевірити правильність нарахування відсотків та штрафної санкції, яка обраховується у відсотковому відношення до суми позову.
Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1  кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
За таких підстав, наявні правовіпідстави для стягнення в примусовому порядку з боржникалише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі2831,79  грн та штрафу у розмірі 250 грн (фіксована сума, яка була визначена при підписанні анкети-заяви).
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з статтею 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як убачається із матеріалів справи, Крилова О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк»на обґрунтування своїх вимог долучила до апеляційної скарги виписку по рахунку за основною карткою № НОМЕР_1 за період з 01.01.1999 по 02.05.2020 року.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.
Колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази до суду першої інстанції  позивачем не подавалися, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції. Будь-яких заяв про долучення до матеріалівсправи вказаних доказів позивачем не подано, а також не обґрунтовано та не наданодоказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Крилової О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк»  підлягає частковому задоволенню, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір сплачено у розмірі 1921 грн., при подачі апеляційної скарги - 2881,50 грн.
Отже, згідно статті 141 ЦПК України та з урахуванням  розміру задоволених вимог   з ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк»  підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1347,58 гривень.
 
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Крилової  Олени Леонідівни в інтересахАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2831,79  (дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн 79 коп та 250 (двісті п`ятдесят) грн  штрафу, а всього 3081 (три тисячі вісімдесят одна) грн 79 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1347,58 (одна тисяча триста сорок сім) грн 58 коп.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

 
Головуючий                                                                                     Т.О. Невідома

Судді                                                                                                  Д.Р. Гаращенко

                                                                                                                  А.А. Пікуль