КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №761/20935/15-ц                                                                                  головуючий у І інстанції: Волошин В.О.
провадження 22-ц/824/5257/2020                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
18 серпня 2020 року                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Сушко Л.П., Іванової І.В.
за участю секретаря: Пітенко І.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,- 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, яку обґрунтовувало тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства  «Райфайзен Банк Аваль» (надалі ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та/або Банк) до                       ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором від 03 липня 2008 року у розмірі 777 257 дол. 83 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 16 474 810 грн. 59 коп., а також 3 654 грн. 00 коп. - судового збору.
02 серпня 2018 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «ОКСІ БАНК»(надалі ПАТ «ОКСІ БАНК» та/або Банк) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 03 липня 2008 року перейшло до ПАТ «ОКСІ БАНК». 
02 серпня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення право вимоги, відповідно до якого право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2203498773 від 03 липня 2008 року перейшло до заявника.
Заявник просив замінити сторону виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада  2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.
Посилається на те, що суд прийняв рішення про заміну сторони виконавчого провадження не пересвідчившись у його відкритті.
Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що договором про відступлення права вимоги передано заявнику саме борг відповідача у справі, крім того відсутнє підтвердження здійснення оплати зазначеного договору.   
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Вердикт Капітал» вказує, що заміна сторони виконавчого провадження можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.
Зауважує, що договори відступлення прав вимог є дійсними, первісний стягувач, який приймає участь у справі, зазначене не заперечує, а тому підстав для скасування судового рішення не вбачає.
 
У судовому засіданні представник ТОВ «Вердикт Капітал» підтримав свою позицію.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції в судові засідання призначенні на 23 червня 2020 року, 11 серпня 2020 року та в дане судове засідання 18 серпня 2020 року не з`явилась, натомність надіслала заяви про відкладення судових засідань, посилаючись на запровадження карантину.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності  вказаних осіб, колегія суддів враховує, що позивач реалізувала своє право як учасника справи шляхом подання апеляційної скарги, а посилання у заяві представника, що вони відносяться до групи ризику не підтверджено відповідними доказами, тому не є поважною причиною для відкладення розгляду справи.
Крім того, слід врахувати що відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку для розгляду скарги, тому зважаючи на вказівки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», щодо дотримання розумного строку для судового провадження, колегія суддів вважає, що підстави для відкладення розгляду справі відсутні, тому відповідно до ст.372 ЦПК України немає перешкод розгляду справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
 
Задовольняючи заяву ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід заявнику права вимоги до боржників за відповідним правочином.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
 
Судом першої інстанції встановлено, 02 серпня 2018 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-16, відповідно до якого право вимоги до боржника ОСОБА_1 кредитним договором №2203498773 від 03 липня 2008 року перейшло до ПАТ «ОКСІ БАНК».
02 серпня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення право вимоги, відповідно до якого право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2203498773 від 03 липня 2008рокуперейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
Так як згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 15 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор ( правонаступник).
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 5 грудня 2018 року                                (справа №643/4902/14-ц).
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, правомірно керувався наявністю чинного договору факторингу, дійсність якого на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не скасована.
Оскільки заміна стягувача правонаступником прямо передбачена положеннями ст. 442 ЦПК України, а відступлення права вимоги, у тому числі шляхом укладення договору факторингу, є різновидом правонаступництва. Так як тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбутися, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі -продажу, дарування, факторингу.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь - якій стадії процесу, а тому доводи апелянта в цій частині колегією суддів відхиляються. 
Доводи ОСОБА_1 , щодо відсутності доказів передачі боргу останньої спростовуються матеріалами справи, оскільки заявником було долучено копію відповідного реєстру, в якому зазначено  ОСОБА_1 боржником відповідно до кредитного договору №2203498773.
 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада                                    2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
 
Повний текст постанови складено «18» серпня 2020 року.

Головуючий
 
Судді: