У х в а л а    
 
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 177/1599/19
 
провадження № 61-13440ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення  Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26  серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») та просила визнати дії АТ «Державний ощадний банк України» щодо встановлення обмежень у використанні банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на її ім`я незаконними; зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» зняти будь-які обмеження щодо використання банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на її ім`я та забезпечити їй можливість вільно розпоряджатися грошовими коштами у розмірі 22 626 грн 63 коп., що обліковуються на вказаному рахунку.
 
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від  26  серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 грошовими коштами на банківському рахунку НОМЕР_2 у розмірі 22 626 грн 63 коп. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що дії відповідача щодо обмеження права користування та розпорядження спірним картковим рахунком порушують права ОСОБА_1 , як споживачки банківських послуг,  оскільки при спробах скористатися карткою Ощадбанку в банкоматі та розрахуватися по терміналу, їй відмовлено.
 
07 вересня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 08 вересня 2020 року, в  якій заявник просить рішення  Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26  серпня 2020 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
У відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України                             не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому, суд врахував предмет позову (захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії) та характер правовідносин, у яких виник спір.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відтак зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Разом з цим, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга та додані матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність цієї справи, ураховуючи положення пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, незмінність судової практики у цій категорії справ, крім того, вказана справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії. 
 
Вказані заявником доводи касаційної скарги по суті висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
АТ «Державний ощадний банк України» реалізувало своє право на апеляційний перегляд цієї справи.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.
 
З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Державний ощадний банк України» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; відповідачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; не зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення  Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від  26  серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

 
                                                                                                               О. В. Білоконь

 
                                                                                                                Н. Ю. Сакара