УХВАЛА

14 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/4286/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Банаська О.О., Пєскова В.Г.,  

за розглядом касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.03.2020  
та постанову   Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 

у справі   № 910/4286/20
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до  ОСОБА_1 
про   стягнення 226   015 764,65 грн,-

ВСТАНОВИВ :
У березні 2020 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з приватного виконавця безпідставно набутих коштів в розмірі 226 015 764,65 грн, які становлять суму коштів, стягнутих з позивача в межах виконавчого провадження щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 17/32, яка була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 відмовлено АТ "Укртрансгаз" у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення 226 015 764,65 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 №910/4286/20 апеляційну скаргу АТ "Укртрансгаз" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у даній справі змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції цієї постанови, в іншій частині оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 26.03.2020 залишено без змін.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у даній справі, в якій скаржник просить суд, зокрема, скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва. 
Згідно з частиною п`ятою статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи. Відповідно до частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Верховного Суду від 13.08.2020, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №910/4286/20. Розгляд касаційної скарги призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
07.09.2020 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання АТ "Укртрансгаз" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2020 клопотання АТ "Укртрансгаз" про розгляд касаційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №910/4286/20 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи залишено без задоволення.
Під час розгляду вказаної касаційної скарги Судом з`ясовано, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України обґрунтована тим, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки Товариство звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 як приватного виконавця, а не зі скаргою на дії приватного виконавця в межах господарської справи. 
Суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №806/2886/17, згідно якого у випадку звернення сторони з позовом до приватного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За результатом апеляційного перегляду вказаної ухвали від 26.03.2020, суд апеляційної інстанції в постанові від 03.06.2020 погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у даній справі, однак змінив мотивувальну частину ухвали. 
Так, апеляційним судом зазначено про помилковість висновку суду першої інстанції щодо того, що предметом розгляду у справі є вимоги про оскарження дій приватного виконавця, оскільки вказане спростовується самим змістом позову. За висновком колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, спір у даній справі не може бути віднесений до адміністративної юрисдикції як такий, що підлягає розгляду адміністративними судами на підставі частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" та частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Судом апеляційної інстанції враховано правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2018 у справі №569/12295/16-ц (щодо визначення юрисдикції адміністративних судів у певній категорії справ). 
Також, судом апеляційної інстанції при вирішенні питання прийнятності даної позовної заяви з підстав визначення юрисдикції господарських судів підтримано висновок місцевого господарського суду про те, що спір сторін не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Однак, апеляційний суд зауважив, що такий спір має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідачем у цій справі є приватний виконавець, який не відноситься до кола осіб, визначених  частиною другою статті 4 ГПК України.
З цього приводу судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 03.06.2020 також зазначено, що спір з аналогічним предметом позову, а саме стягнення з приватного виконавця безпідставно набутих у процесі виконання судового рішення (ухваленого за правилами ГПК України) коштів був предметом розгляду у справі №201/8493/18 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, за результатами розгляду якої постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.02.2020 залишено в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2019. При цьому, при розгляді касаційної скарги, яка, серед іншого, була мотивована порушенням норм процесуального права, оскільки спір сторін мав бути вирішений саме в порядку адміністративного судочинства, суд касаційної інстанції не встановив порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права щодо визначення суду, який має розглядати вказані спори.
В касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про віднесення даного позову до юрисдикції адміністративного суду, посилаючись при цьому на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №826/5968/17. Щодо висновку суду апеляційної інстанції про віднесення позову до юрисдикції цивільного суду, скаржник зазначає, що враховуючи предмет спірних правовідносин, а саме повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, даний спір підлягає розгляду виключно в порядку господарського судочинства.  
З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що предметом касаційного розгляду є питання щодо визначення юрисдикції цього спору, оскільки позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції. 
Відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
При вирішенні питання щодо визначення подібності правовідносин колегія суддів звертається до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду.
Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду міститься висновок, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7, пункт 40 постанови від 25.04.2018 № 910/24257/16). 
Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.
При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19,   пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).
Верховний Суд, проаналізувавши правові висновки у справах, які були враховані судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень, встановив наступне.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України, судами до спірних правовідносин у даній справі застосовано правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №806/2886/17 та від 01.11.2018 у справі №569/12295/16-ц.
Однак, правовідносини, які виникли між сторонами в межах розгляду даного спору, не є тотожними правовідносинам сторін у вказаних справах №806/2886/17 та №569/12295/16-ц,   обставини справ в даному   випадку також є різними. 
Предметом спору у справі   №806/2886/17 є визнання дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби протиправними, скасування постанови та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Тобто, правовідносини між сторонами є такими, що виникли у процесі примусового виконання рішення суду, а саме вироку суду, постановленого в порядку цивільного судочинства про задоволення цивільного позову у кримінальній справі.
Зміст спірних правовідносин у справі № 569/12295/16-ц полягає у вчиненні державним виконавцем передбачених законодавством заходів для виконання рішення суду про стягнення заборгованості, ухваленого у цивільній справі. При цьому, предметом позову є скарга на дії державного виконавця державної виконавчої служби щодо повернення виконавчого документа.
Водночас, предметом позову у даній справі №910/4286/20, як зазначено вище, є  стягнення з приватного виконавця безпідставно набутих у процесі виконання судового рішення у господарській справі коштів.
Оскільки АТ "Укртрансгаз" оскаржує ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020  з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, з огляду на відсутність висновку Великої Палати Верховного Суду щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах,   Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про необхідність передачі справи № 910/4286/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись статтями 234, 235, 240, 302, 303 ГПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:
Справу № 910/4286/20 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до ОСОБА_1 про  стягнення 226 015 764,65 грн, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою  Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                                           К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                     О.О. Банасько
                                                                                                                 В.Г. Пєсков