22-ц/804/2759/20 
                                                                                266/4269/17 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року                                                                                                     місто Маріуполь

   справа № 266/4269/17
   провадження № 22-ц/804/2759/20

                        Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                      Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                        Зайцевої С.А., Попової С.А., 
                           секретар судового засідання                   Грішко С.В.

сторони:
стягувач – ОСОБА_1 
боржник – Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Д`яченка Д.О. від 10 липня 2020 року,
в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст вимог
27 квітня 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулась до суду із заявою про визнання частково таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 16 квітня 2018 у справі №266/4269/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») про стягнення середнього заробітку у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 22 січня 2018 року у справі № 266/4269/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 321 398,30 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн.
На виконання рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн Приморським районним судом міста Маріуполя 07 лютого 2018 року виданий виконавчий лист № 266/4269/17.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2018 року та виконавчого листа №266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 07 лютого 2018 року, постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55805933 щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн.
В рамках виконавчого провадження ВП № 55805933 з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто:
- 71 045,94 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за один місяць, що підтверджується платіжним дорученням від 23.02.2018 р. № 4516;
- 300,00 грн витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується платіжним дорученням від 23.02.2018 р. № 4427.
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 22 січня 2018 року у справі № 266/4269/17 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року касаційну скаргу АТ «Укрзалізниця» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 22 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2018 року у справі №266/4269/17 залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.
16 квітня 2018 року Приморським районним судом міста Маріуполя виданий виконавчий лист № 266/4269/17 щодо стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за затримку виконання рішення суду у розмірі 321 398,30 грн та не враховано, що судом 07 лютого 2018 року вже виданий виконавчий лист на стягнення частини вказаної суми, а саме середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 20 квітня 2018 року та виконавчого листа №266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 16 квітня 2018 року, в рамках виконавчого провадження ВП № 56243119, з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто:
- 321 398,30 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виконання рішення суду, що підтверджується платіжним дорученням від 04.05.2018 р. № 9663;
- 32 139,83 грн виконавчого збору, що підтверджується платіжним дорученням від 04.05.2018 р. № 9874;
- 300,00 грн витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується платіжним дорученням від 04 травня 2018 року № 9875.
Таким чином фактично відбулося подвійне стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за один місяць, внаслідок чого загальна сума стягнення перевищує суму, передбачену рішенням суд до стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 .
Заявник просив визнати частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 16 квітня 2018 року у справі №266/4269/17 та стягнути з ОСОБА_1 безпідставно одержану суму 71 045,94 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2020 року заяву АТ «Українська залізниця» про визнання частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 16 квітня 2018 року у справі №266/4269/17, задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Приморського районного суду міста Маріуполя від 16 квітня 2018 року № 266/4269/17 в частині стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 частини середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 71 045, 94 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» безпідставно одержану суму у розмірі 71 045,94 грн за виконавчим листом, виданим Приморським районним судом міста Маріуполя від 16 квітня 2018 року.
Ухвала мотивована тим, що станом на день примусового виконання рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 22.01.2018 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середнього заробітку у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 321 398,30 грн, рішення суду вже було частково у сумі 71 045,94 грн виконано, тому суд вважав можливим визначити частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 16.04.2018 р. у справі №266/4269/17, оскільки наявні матеріально-правові обставини для визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає стягненню, у зв`язку з частковим виконанням рішення суду, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Боржником до суду надані платіжні доручення № 4516 від 23.02.2018 року про стягнення на користь ОСОБА_1 71 045,94 грн та № 9663 від 03.05.2018 року про стягнення на користь ОСОБА_1 321 398,30 грн, тому поверненню підлягають стягнуті з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 кошти за виконавчим листом № 266/4269/17 від 16.04.2018 року в сумі 71 045,94 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 серпня 2020 року, не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про визнання частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження у справі закінчено, сторони втратили свій процесуальний статус боржника та стягувача, тож втратили і право звернення до суду в порядку ст. 432 ЦПК України.
В порядку ст. 432 ЦПК України не може бути вирішено питання повернення безпідставно одержаних коштів, поворот виконання рішення, оскільки це питання має бути вирішена в межах іншої справи, оскільки між сторонами існує спір про право.
Заявник посилається на норми ст. 1215 ЦК України, та зазначає, що стягнуті з нього безпідставно одержані 71 045,94 грн є сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку, то відповідно до вимог закону, не підлягають поверненню.

Аргументи інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця», посилаючись на правильність та законність судового рішення, просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Боржник зазначає, що фактично відбулось подвійне стягнення на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку за один місяць, в результаті чого загальна сума стягнення перевищила суму, передбачену судовим рішенням, що сталось внаслідок помилки, допущеної Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області під час складання виконавчого документа.
Посилання ОСОБА_1 на норми ст. 1215 ЦК України є не обґрунтованими, оскільки, середній заробіток за час затримки розрахунку не входить до структури заробітної плати, не є її складовою частино, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
22.01.2018 року Приморським районним судом міста Маріуполя по справі № 266/4269/17 прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 321 398,30 грн, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн.
На виконання вказаного рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р. виданий виконавчий лист № 266/4269/17.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 13.02.2018 р. та виконавчого листа № 266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р., постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15.02.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55805933 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн (т. 2 а.с.100-102)
В рамках виконавчого провадження ВП № 55805933 з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто 71 045,94 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за один місяць. (т. 2 а.с.103)
Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24.04.2018 р. виконавче провадження ВП № 55805933 закінчене у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду відповідно до виконавчого листа № 266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р. (т. 2 а.с.105-106).
16 квітня 2018 року Приморським районним судом міста Маріуполя виданий виконавчий лист № 266/4269/17 щодо стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за затримку виконання рішення суду у розмірі 321 398,30 грн (т.2 а.с. 107-108). 
Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.04.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 56243119 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 321 398,30 грн (т. 2 а.с.109-111)
В рамках виконавчого провадження ВП № 56243119 з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто 321 398,30 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виконання рішення суду. (т. 2 а.с. 112).

Рух справи в апеляційній інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Попова С.А., Ткаченко Т.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційна скарга залишена без руху для усунення недоліків - проведення оплати судового збору.
Ухвалою апеляційного суду від 27 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.
Ухвалою апеляційного суду від 11 вересня 2020 року справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Ухвалою апеляційного суду від 16 вересня 2020 року задоволено клопотання представника АТ «Укрзалізниця» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.

Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За правилами ст. 368, 369 ЦПК України апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Укрзалізниця» Гайдаєнка Т.В. та представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Так, положеннями ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд встановив, що 22.01.2018 року Приморським районним судом міста Маріуполя по справі № 266/4269/17 прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 321 398,30 грн, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн.
На виконання вказаного рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р. виданий виконавчий лист № 266/4269/17.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 13.02.2018 р. та виконавчого листа № 266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р., постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15.02.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55805933 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн. 
В рамках виконавчого провадження ВП № 55805933 з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто71 045,94 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за один місяць. 
Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24.04.2018 р. виконавче провадження ВП № 55805933 закінчене у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду відповідно до виконавчого листа № 266/4269/17, виданого Приморським районним судом міста Маріуполя 07.02.2018 р.
16 квітня 2018 року Приморським районним судом міста Маріуполя виданий виконавчий лист № 266/4269/17 щодо стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за затримку виконання рішення суду у розмірі 321 398,30 грн. 
Постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.04.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 56243119 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 321 398,30 грн. 
В рамках виконавчого провадження ВП № 56243119 з АТ «Укрзалізниця» фактично стягнуто 321 398,30 грн середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виконання рішення суду, проте часткове виконання рішення вже відбулося, оскільки допущено негайне виконання в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 71 045,94 грн. 
В постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц  зроблений висновок, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання частково таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 16.04.2018 р. у справі №266/4269/17, оскільки станом на день примусового виконання рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 22.01.2018 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середнього заробітку у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 321398,30 грн, рішення суду частково в сумі 71 045, 94 грн вже виконано. 
Таким чином, суд правильно вважав наявними матеріально-правові обставини для визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню, у зв`язку з частковим виконанням рішення суду, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України. 
Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.
Суд встановив, що стягнення за виконавчим листом відбулося повністю і обгрунтовано дійшов висновку про повернення стягнутих з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 коштів за виконавчим листом № 266/4269/17 від 16.04.2018 року в сумі 71 045,94 грн.
Доводи апеляційної скарги, що виконавче провадження у справі закінчено, сторони втратили свій процесуальний статус боржника та стягувача, тож втратили і право звернення до суду в порядку ст. 432 ЦПК України, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на законі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що між сторонами існує спір про право і питання повернення безпідставно одержаних коштів не може вирішуватись в порядку ст. 432 ЦПК України суперечить встановленим у справі обставинам та вимогам діючого законодавства.
Доводи апеляційної скарги, що одержані 71 045,94 грн є сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку і не підлягають поверненню, є безпідставними, оскільки середній заробіток за час затримки виконання рішення суду не входить до фонду оплати праці, тому положення ч. 2 ст. 445 ЦПК України не може бути застосовано.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обгрунтованих та правильних висновків суду.
Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складений 02 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                                  О.М. Пономарьова

Судді                                                                                              С.А. Зайцева

                                                                                                        С.А. Попова