ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/10990/18                                        Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року                                                                      м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:          Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЄ»
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року
у справі № 826/10990/18 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЄ»
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (правонаступник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві)
про  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №3432615147 від 04.07.2018р.,
В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЄ» (надалі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.07.2018 року №3432615147, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві та судові витрати присудити на користь позивача.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що висновки викладені контролюючим органом в акті перевірки від 06.06.2018 року №132/26-15-14-07-01-10/32949090 не відповідають фактичним обставинам справи, а господарські операції між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє» та Приватним підприємством «Євро Агро Дістріб`юшн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Форум Брандіг» були спрямовані на реальне настання юридичних наслідків, з огляду на що твердження контролюючого органу про безпідставне формування позивачем податку на додану вартість є хибними.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 року в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЄ» - відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що позивач не може нести відповідальність за недотримання вимог законодавства контрагента позивача, оскільки юридична відповідальність носить індивідуальних характер згідно ст. 61 Конституції України.
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.
Крім того, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві заявлене клопотання, в якому останній просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537.
Відповідно до частини 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, реорганізувавши деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що співробітниками Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року, валютного за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік. За результатом перевірки складено акт від 06.06.2018 року №132/26-15-14-07-01-10/32949090 (надалі - акт перевірки). 
В акті перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення позивача: 
- пункту 198.1., пункту 198.3., пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 318 502,00 грн., у тому числі: за березень 2017 року на суму 235 042,00 грн., за квітень 2017 року на суму 83 460,00 грн.;
- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Рантьє» порушено граничний термін реєстрації податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість у розмірі 10,1 грн.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивачем подано заперечення, за результатом яких контролюючий орган листом від 27.06.2018 року №30339/10/26-15-14-07-01 повідомив позивача про залишення висновків акту перевірки від 06.06.2018 року №132/26-15-14-07-01-10/32949090 без змін. 
На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.07.2018 року №3432615147, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 318502,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 159251,00 грн. 
Позивач, вважаючи, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не доведено та документально не спростовано висновки контролюючого органу щодо порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 318 502,00 грн., у тому числі: за березень 2017 року на суму 235 042,00 грн., за квітень 2017 року на суму 83 460,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За змістом частини першої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону  повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). Згідно з пунктом 5 Положення дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Пункти 5 - 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, визначають, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Отже, об`єктом справляння податку на прибуток є фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності підприємства, за правилами бухгалтерського обліку та відкоригований на різниці, передбачені ПК України. Обов`язковою умовою виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів.
За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Отже, формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презумується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає    принципу превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Слід враховувати, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.
Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Водночас, кожна з наведених вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Як вбачається з акту перевірки, що формування Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє» податку на додану вартість мали вплив фінансово-господарські операції з Приватним підприємством «Євро Агро Дістріб`юшн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Форум Брандіг».
Так на підтвердження реальності вчинення господарських операцій між позивачем та ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» ТОВ «Рантьє» надано до суду першої інстанції копії наступних документів: договір постанови №22/10-01 від 22.10.2014 року, видаткові накладні №31 від 15.01.2016 року, №153 від 15.02.2016 року, №202 від 24.02.2016 року, №210 від 25.02.2016 року, №251 від 04.04.2016 року, №277 від 11.03.2016 року, №76 від 31.01.2016 року, №326 від 18.03.2016 року, №330 від 23.03.2016 року, №328 від 23.03.2016 року, №354 від 25.03.2016 року, №346 від 27.03.2016 року, №336 від 30.03.2016 року, №420 від 14.04.2016 року, акти прийому №50 від 17.01.2016 року, №114 від 31.01.2016 року, №162 від 16.02.2016 року, №194 від 24.02.2016 року, №199 від 25.02.2016 року, №241 від 04.04.2016 року, №274 від 12.03.2016 року, №290 від 16.03.2016 року, №305 від 18.03.2016 року, №114 від 31.01.2016 року, №327 від 23.03.2016 року, №338 від 25.03.2016 року, №354 від 27.03.2016 року, №359 від 30.03.2016 року, №379 від 05.04.2016 року, №417 від 14.04.2016 року, товарно-транспортні накладні, які підписані директором контрагента ОСОБА_1 .
Відповідно до договору поставки, що укладений ТОВ «Рантьє» із ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплати товар у кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами поставки відповідно умов даного договору на підставі специфікації та/або накладних, які є не від`ємними частинами даного договору (далі - договір поставки). 
Згідно із положеннями пунктів 2.1, 2.2, 3.1 договору поставки найменування, кількість, одиниці виміру, ціна та інші додаткові умови товару зазначають сторонами у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Упаковка, маркування та якість товару, що поставляється за цим договором повинна відповідати вимогам відповідного державного стандарту, технічним умовам, встановленим на даний вид товару, а також додатковим умовам, що визначні сторонами у специфікації до даного договору. 
Пунктом 4.2. договору поставки визначено, що передача товару здійснюється і місці визначеному в специфікації, а поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання специфікацій (п. 4.3 договору поставки). 
Постачання кожної партії товару, в контексті пункту 4.4 договору поставки повинно супроводжуватися наступним товаросупроводжувальними документами: рахунок на оплату; видаткова накладна на партію товару; товарно-транспортна накладна на партію товару. 
У відповідності до пункту 11.2 договору поставки сторони погодили, що з метою прискорення документообігу між ними, Специфікації з підписами та печатками сторін можуть надсилатись одна-одній за допомогою електронної пошти. 
Позивачем на підтвердження взаємовідносин з ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» надано до суду копію договору поставки витратну накладну від 15.01.2016 року №31, акт прийому від 17.01.2016 року, №114 від 31.01.2016 року, витрату накладу №153 від 15.02.2016 року, акт прийому від 16.02.2016 року №162, витрату накладну №202 від 24.02.2016 року, акт прийому №194 від 24.02.2016 року, витратну накладу №210 від 25.02.2016 року, акт прийому №199 від 25.02.2018 року, витратну накладну №251 від 04.03.2016 року, акт прийому №241 від 04.03.2016 року, витратну накладу №277 від 11.03.2016 року, акт прийму №274 від 12.03.2016 року, витратну накладну №76 від 31.01.2016 року, акт прийому від 16.03.2016 року, витратну накладну від 18.03.2016 року №326, акт прийому №305 від 18.03.2016 року, витратну накладу №330 від 23.03.2016 року, акт прийму №114 від 31.01.2016 року, витратну накладну від 23.03.2016 року №328, акт прийому від 23.03.2016 року №327, витратну накладну від 25.03.2016 року №354, акт прийому №338 від 25.03.2016 року, витратну накладу №346 від 27.03.2016 року, акт прийому №354 від 27.03.2016 року, витратну накладну №366 від 30.03.2016 року, акт прийому №359 від 30.03.2016 року, №379 від 05.04.2016 року, витратну накладну від 14.04.2016 року №420, акт прийому №417 від 14.04.2016 року та товарно-транспортні накладні, які підписані директором контрагента ОСОБА_1 .
Відповідно до наданих позивачем витратних накладних загальна сума товару, яка була поставлена ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» на виконання вимог договору поставки становила - 291,1 тон. 
Проте, згідно актів прийому прийнято товару загальною вагою 334,77 тон., що є більше, аніж вказано у витратних накладних, що позивачем не заперечується.
Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано до суду акт прийому товару відповідно до витратної накладної №330 від 26.03.2016 року на товар висівки пшеничні кількість 21,912 тон. 
Також, суд першої інстанції зазначив, що матеріали адміністративної справи не містять в собі витратної накладної на товар «висівки пшеничні», які були прийняті згідно акту прийому №290 від 16.03.2016 року у кількості 19,37 тон., витратної накладної на товар «висівки пшеничні», які були прийняті згідно акту прийому №379 від 05.04.2016 року у кількості 24,30 тон. 
Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи в суду апеляційної інстанції позивачем не надано вищезазначених документів та не надав обґрунтовані пояснення про неможливість надання вищезазначених документів.
Так, в матеріалах справи наявний акт прийому №379 від 05.04.2016 року, яким прийнято товар висівки пшеничні № машини АЕ 6682 СМ буртто 24 240, тара 10350, нетто 13890; № машини АЕ 0118 ХР камаз, брутто 15530, тара 5120, нетто 10410 і того прийнято нетто 24300 (24.3 тони). 
Між тим, у товарно-транспортній накладній №14/02 від 05.04.2016 року вказано тара 17 тон 200 кг., маса брутто 41 тонна 500 т кг. 
Тобто, між актом прийму №379 від 05.04.2016 року та товарно-транспортною накладною №14/02 від 05.04.2016 року містяться розбіжності щодо маси (брутто) поставленого товару та маси тари. Окрім цього, як вже вказувалось судом вище, до зазначеного акту позивачем не надано витратної накладної. 
Аналогічні розбіжності містяться і між актом прийому №338 від 25.03.2016 року та товарно-транспортною накладною №25/03 від 15.03.2016 року, між актом прийому №327 від 23.03.2016 року та товарно-транспортною накладною №230/03 від 23.03.2016 року, між прийомним актом №327 від 23.03.2016 року та товарно-транспортною накладною №23/03 від 23.03.2016 року та іншими товарно-транспортними накладними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції жодних складських документів. В акті прийому вказано отримувача - цех комбікормового заводу, однак в матеріалах справи відсутні документи щодо права ТОВ «Рантьє» на зберігання товару у відповідному цеху. Також, акти приймання не містять в собі адреси цеху. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції належних та достатніх доказів на підтвердження подальшої реалізації поставленого товару. Окрім наведеного, в матеріалах справи відсутні специфікації, які відповідно до умов укладеного договору визначають і якість товару, упаковку, маркування та місце передачі товару. 
З аналізу матеріалів справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Рантьє» не надано до суду достатніх доказів реального виконання договору поставки від 22/10-01, подальшої реалізації поставлено товару та/або доказів обліку останнього на підприємстві позивача, а оформленні первинні документи, містять розбіжності про обсяг операції. 
Колегія суддів звертає увагу, що первинна документація підписана зі сторони ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» директором ОСОБА_1 .
Так, вироком Жовтневого районного суду від 14.04.2016 року у справі №201/4704/16-к, провадження № - 1кп/201/195/2016 засуджено ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Зі змісту вказаного рішення слідує наступне: « ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. ст. 81, 87, 89 ЦК України, ст.. 56, 57, 62, 79, 80, 89 Господарського кодексу України та ст. ст. 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» № 755-ІУ від 15.05.2003 року, у квітні 2014 року у невстановленому місці погодився на пропозицію невстановлених слідством осіб створити приватне підприємство «Євро Агро Дістреб`юшн» (код ЄДРПОУ 39192703), з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, не маючи при цьому наміру фактичного здійснювати підприємницьку діяльність.
ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в період з 23.04.2014 року являвся засновником юридичної особи - ПП «Євро Агро Дістреб`юшн».
Так, у квітні 2014 року у невстановлений день та час ОСОБА_1 , знаходячись у м. Нікополь, домовився з невстановленими особами про реєстрацію на його ім`я в органах державної влади за винагороду суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, з метою пособництва при прикритті незаконної діяльності невстановлених осіб.
При цьому ОСОБА_1 з невстановленими слідством особами домовились про підписання останнім статутних та інших документів по реєстрації на його ім`я ПП «Євро Агро Дістреб`юшн», при цьому невстановлені особи повідомили ОСОБА_1 про те, що до діяльності вказаного підприємства він не буде мати ніякого відношення, а лише буде рахуватись власником, директором, контроль за фінансово-господарською діяльністю ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» будуть здійснювати інші особи.
23.04.2014 року невстановлені особи приїхали у м. Нікополь та повідомили ОСОБА_1 про необхідність підписання реєстраційних документів ПП «Євро Агро Дістреб`юшн».
Далі, перебуваючи 23.04.2014 року в денний час доби в невстановленому місці у м. Нікополь ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що здійснює реєстрацію підприємств без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, яка передбачена статутом ПП «Євро Агро Дістреб`юшн», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаючи, що здійснює реєстрацію ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» для прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, та він у цілому набуває право власності на підприємство, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у реєстрації фіктивних підприємств - ПП «Євро Агро Дістреб`юшн», підписав у присутності невстановлених слідством осіб статут ПП «Євро Агро Дістреб`юшн».
Крім того, невстановлені особи 23.04.2014 року повідомили ОСОБА_1 про необхідність прибути для нотаріального посвідчення реєстраційних документів ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» в приміщення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гусенко О.О., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_1 дав свою добровільну згоду.
Далі 23.04.2014 року ОСОБА_1 , перебуваючи в денний час доби в приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гусенко О.О. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що здійснює нотаріальне посвідчення ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, яка передбачена статутом підприємства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаючи, що здійснює нотаріальне посвідчення ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» для прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, та він у цілому набуває право власності на підприємство, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво у фіктивному підприємництві, надав на нотаріальне посвідчення приватному нотаріусу ОСОБА_2 статут ПП «Євро Агро Дістреб`юшн».
Також ОСОБА_1 у присутності невстановлених осіб підписав статут ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» від 23.04.2014 року, рішення власника ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» від 23.04.2014 року, яким призначив себе на посаду директора підприємства та реєстраційну картку ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» від 24.04.2014 року усвідомлюючи при цьому, що документи будуть використано з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, а саме здійснення безтоварних операцій, оформлення фіктивних угод без наміру їх подальшого виконання та іншого.
Після підписання реєстраційних документів ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» ОСОБА_1 передав повний пакет документів зазначеного підприємства невстановленим особам, для реєстрації в Дніпропетровському міському управлінні юстиції.
Підписання ОСОБА_1 , за участі невстановлених осіб, зазначених документів ПП «Євро Агро Дістреб`юшн», дало змогу здійснити реєстрацію підприємства - ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» в Дніпропетровському міському управлінні юстиції 24.04.2014 року під №12241020000068852.
Діяння ОСОБА_1 по співучасті у формі пособництва у створенні юридичної особи - ПП «Євро Агро Дістреб`юшн» здійснювалась в порушення нормативно-правових актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, а саме: ст.. 1 Закону України «Про підприємництво», п. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування», ст.. 81, 87 Цивільного Кодексу України, ст.. 56, 57, 89 Господарського кодексу України, ст.. 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, а саме, співучасть в формі пособництва по створенню суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності.». 
Отже при вирішенні судом питання щодо реальності господарських операцій із ПП «Євро Агро Дістріб`юшн» суд першої інстанції, з урахування наданої оцінки первинних документів, за наявності вироку Жовтневого районного суду від 14.04.2016 року у справі №201/4704/16-к, провадження № - 1кп/201/195/2016 правомірно зроблено висновок про не підтвердження реальності вчинення ним господарських операцій. 
Крім того, між ТОВ «Рантьє» та ТОВ «ТД «Форум Брандіг» укладено договір поставки №15/08 від 15.08.2016 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати покупцю у власність зернові культури, надалі за текстом товар, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплати на умовах, визначених цим договором, рахунками і накладними до нього (далі - договір №15/08). 
Згідно пункту 2.1 вказаного договору загальна кількість товару складає загальну кількість партій товару, визначених і належним чином оформлених Специфікаціях до цього договору. 
Відповідно до пункту 3.2 договору №15/08 якість товару визначається в лабораторії покупця, контроль за якістю товару здійснюється покупцем на момент отримання товару. 
Продавець зобов`язаний поставити (передати) кожну партію товару на підставі рахунку та видаткової накладної, згідно графіку відвантаження партії товару, протягом п`яти робочих днів з дати отримання заявки від покупця, якщо інший порядок не зазначено у Специфікації (п. 5.2 договору №15/08). 
Прийом товару по якості та кількості здійснюється сторонами в порядку встановленому цим договором за адресою покупця, АДРЕСА_3 (п. 5.3 договору №15/08).
Згідно пункту 5.6 договору №15/08 кількість фактичної ваги товару визначається на вагах покупця. 
Відповідно до підпункту 6.1.2 пункту 6.1 договору №15/08 продавець зобов`язаний забезпечити товар супроводжуючими документами: податкова накладна зареєстрована в ЄРП; видаткова накладна; рахунок на оплату; ТТН. 
Згідно із Специфікаціями №1 від 19.08.2016 року, №2 від 15.08.2016 року, №3 від 21.08.2016 року до договору поставки №15/08 постачальником передається у власність ячмінь у кількості 30, 64 тон на загальну суму з ПДВ 107240, 12 грн.; ячмінь у кількості 53,95 тон на загальну суму з ПДВ 194220, 00 грн.; ячмінь у кількості 86, 65 тон на загальну суму з ПДВ 311940, 00 грн. відповідно. 
В матеріалах справи міститься видаткова накладна №29 від 19.08.2016 року, рахунок на оплату №25 від 15.08.2016 року, акт прийому №1133 від 19.08.2016 року, видаткова накладна №30 від 21.08,2016 року, рахунок на оплату №29 від 19.08.2016 року, акт прийому від 21.08.2016 року №1149, від 21.08.2016 року №1150, видаткова накладна від 23.08.2016 року №31, рахунок на оплату №30 від 21.08.2016 року, акт прийому від 23.08.2016 року №1161, від 23.08.2016 року №1163, від 23.08.2016 року №1164. Інших документів ТОВ «Рантьє» по взаємовідносинах з ТОВ «ТД «Форум Брандіг» до суду не надано.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем, як до суду першої, так і апеляційної інстанції не надано товарно-транспортних накладних, податкових накладних, складських документів, у тому числі щодо визначення фактичної ваги товару. 
Варто наголосити, що предметом поставки відповідно до договору №15/08 був ячмінь. 
Державну політику щодо розвитку ринку зерна як пріоритетного сектора економіки агропромислового комплексу України, створення правових, економічних та організаційних умов конкурентоспроможного виробництва і формування ринку зерна для забезпечення внутрішніх потреб держави у продовольчому, насіннєвому та фуражному зерні, нарощування його експортного потенціалу визначає Закон України «Про зерно та ринок зерна в Україні» від 04.07.2002 року №37-IV(надалі - Закон №37-IV). 
Положеннями пунктів 11, 12 частини 1 статті 1 вказаного закону встановлено, що зерно - плоди зернових, зернобобових та олійних культур, які використовуються для харчових, насіннєвих, кормових та технічних цілей; зерно продовольче - зерно, що використовується для переробки та виготовлення харчових продуктів. 
Зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно (п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону №37-IV). 
Реєстр складських документів на зерно - система обліку інформації про видані зерновими складами складські документи на зерно та володільців таких документів (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону №37-IV). 
Складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа (п. 24 ч. 1 ст. 1 Закону №37-IV). 
Згідно із статтею 37 зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.
Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.
Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання.
Зерновий склад зобов`язаний виписувати окремо складські документи на зерно для партій зерна, що належать різним товарним класам, відповідно до державних стандартів.
Форма бланків складських документів на зерно, порядок їх випуску, передачі, продажу зерновим складам встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, може бути предметом застави протягом строку зберігання зерна шляхом застави відповідного свідоцтва.
Зерновий склад повинен застрахувати зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, від ризиків випадкової загибелі, пошкодження або втрати за рахунок коштів поклажодавця.
На вимогу особи, яка здала зерно на зберігання, зерновий склад зобов`язаний виписувати окремі складські документи на зерно на будь-які частини зданого на зберігання зерна.
Нові складські документи на зерно видаються в обмін на раніше виписані.
Відносини, що виникають при обігу складських документів, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням встановлених цим Законом особливостей.
Варто наголосити, що позивачем не надано жодних пояснень щодо місця зберігання ячменю, зокрема щодо отримувача вказаного у актах прийому - цех комбікормового заводу, а саме, чи є він зерновим складом та чи укладено ТОВ «Рантьє» договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, товарно-транспортних накладних. 
Також, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження подальшої реалізації поставленого товару чи обліку його на підприємстві ТОВ «Рантьє». 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Рантьє» не надано до суду достатніх доказів реального виконання договору поставки від 15/08, відсутні товарно-транспортні накладні, складські документи, докази подальшої реалізації поставленого товару. 
Також судом першої інстанції встановлено на не спростовано позивачем, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі №359/6918/2017, провадження 1-КП/359/489/2017 затверджено угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2017 року зі змінами від 16 листопада 2017 року, підписану в кримінальному провадженні, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32017000000000153 від 14.08.2017 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радником юстиції Бурдейною Марією Володимирівною з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника Груши Сергія Миколайовича з другого боку.
Звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_3 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України та на призначити їй погоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі 1 тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльність строком на 1 рік.
Звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч.2 ст.205-1 КК України у виді штрафу у розмірі 1 тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень та позбавлення права займатися підприємницькою діяльність строком на 1 рік на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». 
Зі змісту вказаного рішення слідує наступне: «У жовтні 2015 року до ОСОБА_3 , яка перебувала в м. Павлограді, звернувся її знайомий на ім`я ОСОБА_4 , неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні 32017000000000016, із пропозицією стати одноособовим засновником та директором підприємства з метою прикриття незаконної діяльності.
При цьому особа на ім`я ОСОБА_4 , протиправні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, керувався метою схилити ОСОБА_3 , шляхом переконання та надання грошової винагороди, до реєстрації (створення) юридичної особи без наміру здійснювати господарську діяльність та забезпечити, з використанням її реквізитів, прикриття неправомірних діянь.
Діючи з указаною метою, знайомий ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , протиправні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, запропонував їй придбати корпоративні права на 100 % часток у статутному капіталі суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форум Брандіг» (код ЄДРПОУ 39611230) (далі - ТОВ «ТД «Форум Брандіг»), тобто стати одноособовим засновником та директором цього товариства без справжнього наміру здійснювати господарську та поточну діяльність товариства, яка передбачена статутом даного Товариства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, за щомісячну грошову винагороду у розмірі 2000 гривень.
ОСОБА_3 , діючи з корисливими мотивами та бажаючи отримати указану грошову винагороду, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, у тому числі те, що внаслідок реєстрації нею юридичної особи без наміру здійснювати господарську діяльність, особа на ім`я ОСОБА_4 , протиправні діяння якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, здобуде фактичний контроль над ТОВ «ТД «Форум Брандіг», який використовуватиме для прикриття незаконної діяльності, а саме умисного ухилення від сплати податків суб`єктами господарської діяльності реального сектору економіки, погодилася на указану пропозицію і, таким чином, вступила із ОСОБА_4 у попередню змову, спрямовану на фіктивне підприємництво та підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.
У подальшому, на виконання досягнутої домовленості щодо придбання ТОВ «ТД «Форум Брандіг» з указаною метою та підроблення документів, необхідних для державної реєстрації цієї юридичної особи, 06 жовтня 2015 року ОСОБА_3 , у невстановлений під час досудового розслідування час, разом з особою на ім`я ОСОБА_4 , неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, прибули до робочого місця приватного нотаріуса ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .
У приміщенні нотаріальної контори за вказаною адресою ОСОБА_3 , діючи на виконання заздалегідь обумовленого плану злочинних дій за попередньою змовою із особами на ім`я ОСОБА_4 неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, за вказівкою останнього власноручно підписала попередньо складені невстановленими особами у формі, визначеній чинним законодавством, реєстраційні та інші документи, необхідні для державної реєстрації ОСОБА_3 суб`єкта підприємницької діяльності, а саме: реєстраційну картку Форми 4 ТОВ «ТД «Форум Брандіг» про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.10.2015; протокол №06/10 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015; довіреність від 07.10.2015, реєстраційну картку Форми 3 ТОВ «ТД «Форум Брандіг» на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від08.10.2015, Статут ТОВ «ТД «Форум Брандіг» 2015 року, протокол №06/10 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015; договір купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015 і довіреності від 07.10.2015 та передала їх неустановленій особі на ім`я ОСОБА_4 , дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016.
Таким чином ОСОБА_3 внесла до документів, які були підставою для реєстраційних дій ТОВ «ТД «Форум Брандіг», завідомо неправдиву інформацію про своє волевиявлення набути повноважень засновника та директора вказаної юридичної особи, хоча насправді не мала наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність як службова особа цього підприємства, усвідомлювала, що його реквізити використовуватимуть невстановлені особи для прикриття злочинної діяльності та фактично здобудуть контроль над юридичною особою.
При цьому ОСОБА_3 усвідомлювала, що внаслідок підписання нею указаних документів, подальшого нотаріального оформлення та державної реєстрації товариства, вона офіційно, відповідно до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України «Про підприємництво» від 02.07.1991, «Про господарські товариства» від 19.09.1991 та «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 набуде повноважень засновника та директора ТОВ «ТД «Форум Брандіг» та корпоративних прав на 100 % часток у статутному капіталі зазначеної юридичної особи. Також, ОСОБА_3 усвідомлювала, що не мала наміру займатись господарською діяльністю в якості засновника та директора ТОВ «ТД «Форум Брандіг», натомість реквізити підприємства будуть використовуватись не встановленими особами, для прикриття незаконної діяльності.
ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії відповідно до досягнутої раніше домовленості із ОСОБА_4 щодо вчинення дій, спрямованих на придбання юридичної особи з метою прикриття незаконної діяльності, перебуваючи у приміщенні вказаного приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_2 , передала останній свій паспорт громадянина України та ідентифікаційний податковий номер, необхідні для подальшого нотаріального оформлення відповідних документів щодо реєстрації товариства та придбання корпоративних прав на частку у статутному капіталі ТОВ «ТД «Форум Брандіг».
У подальшому, 08.10.2015 невстановленою слідством особою, вказані документи були подані до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 79, що призвело до державної реєстрації зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності, у вигляді офіційного визнання державою змін складу засновників та службових осіб суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «ТД «Форум Брандіг», про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис № 13541070004005470 від 08.10.2015, із якого вбачається, що ОСОБА_3 є засновником та директором ТОВ «ТД «Форум Брандіг».
Після вказаної реєстрації ОСОБА_3 , не здійснювала підприємницьку діяльність, не укладала угоди фінансового характеру та не користувалася печаткою підприємства, реєстраційні та установчі документи підприємства передала невстановленій досудовим слідством особі, що надало змогу останній, фактично керувати СФГ: використовуючи вказані документи, вести незаконну діяльність з метою надання протиправних послуг суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки з мінімізації податкових зобов`язань та неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а саме: складати від імені ОСОБА_3 , як директор СФГ необхідні документи фінансово-господарської діяльності (договори, податкові накладні, податкову звітність та інші документи), звітні документи даного підприємства по сплаті податків, які зовні складені вірно, але фактично не відповідають дійсності та надали змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій з відображенням у податковій та бухгалтерській звітності підприємства і його контрагентів операцій, які не відповідають дійсності.
Таким чином ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 205 КК України, фіктивне підприємництво, тобто придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, скоєне за попередньою змовою групою осіб.
Крім того встановлено, що у жовтні 2015 року до ОСОБА_3 , яка перебувала в м.Павлограді звернувся її знайомий на ім`я ОСОБА_4 , неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні 32017000000000016, із пропозицією стати одноособовим засновником та директором підприємства з метою прикриття незаконної діяльності.
При цьому особа на ім`я ОСОБА_4 , протиправні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, керувався метою схилити ОСОБА_3 , шляхом переконання та надання грошової винагороди, до реєстрації (створення) юридичної особи без наміру здійснювати господарську діяльність та забезпечити, з використанням її реквізитів, прикриття неправомірних діянь.
Діючи з указаною метою, знайомий ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , протиправні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, запропонував їй придбати корпоративні права на 100 % часток у статутному капіталі суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Форум Брандіг» (код ЄДРПОУ 39611230) (далі - ТОВ «ТД «Форум Брандіг»), тобто стати одноособовим засновником та директором цього товариства без справжнього наміру здійснювати господарську та поточну діяльність товариства, яка передбачена статутом даного Товариства, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб, за щомісячну грошову винагороду у розмірі 2000 гривень.
ОСОБА_3 , діючи з корисливими мотивами та бажаючи отримати указану грошову винагороду, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, у тому числі те, що внаслідок реєстрації нею юридичної особи без наміру здійснювати господарську діяльність, особа на ім`я ОСОБА_4 , протиправні діяння якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, здобуде фактичний контроль над ТОВ «ТД «Форум Брандіг», який використовуватиме для прикриття незаконної діяльності, а саме умисного ухилення від сплати податків суб`єктами господарської діяльності реального сектору економіки, погодився на указану пропозицію і таким чином вступила із ОСОБА_4 у попередню змову, спрямовану на фіктивне підприємництво та підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.
У подальшому, на виконання досягнутої домовленості щодо придбання ТОВ «ТД «Форум Брандіг» з указаною метою та підроблення документів, необхідних для державної реєстрації цієї юридичної особи, 06 жовтня 2015 року ОСОБА_3 , у невстановлений під час досудового розслідування час, разом з особою на ім`я ОСОБА_4 , неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, прибули до робочого місця приватного нотаріуса ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .
У приміщенні нотаріальної контори за вказаною адресою ОСОБА_3 , діючи на виконання заздалегідь обумовленого плану злочинних дій за попередньою змовою із особами на ім`я ОСОБА_4 неправомірні дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016, за вказівкою останнього власноручно підписала попередньо складені невстановленими особами у формі, визначеній чинним законодавством, реєстраційні та інші документи, необхідні для державної реєстрації ОСОБА_3 суб`єкта підприємницької діяльності, а саме: реєстраційну картку Форми 4 ТОВ «ТД «Форум Брандіг» про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.10.2015; протокол №06/10 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015; довіреність від 07.10.2015, реєстраційну картку Форми 3 ТОВ «ТД «Форум Брандіг» на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 08.10.2015, Статут ТОВ «ТД «Форум Брандіг» 2015 року, протокол №06/10 загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015; договір купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ТД «Форум Брандіг» від 06.10.2015 і довіреності від 07.10.2015 та передала їх неустановленій особі на ім`я ОСОБА_4 , дії якого розслідуються у кримінальному провадженні №32017000000000016.
Таким чином ОСОБА_3 внесла до документів, які були підставою для реєстраційних дій ТОВ «ТД «Форум Брандіг», завідомо неправдиву інформацію про своє волевиявлення набути повноважень засновника та директора вказаної юридичної особи, хоча насправді не мала наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність як службова особа цього підприємства, усвідомлювала, що його реквізити використовуватимуть, невстановлені особи для прикриття злочинної діяльності та фактично здобудуть контроль над юридичною особою.
При цьому ОСОБА_3 усвідомлювала, що внаслідок підписання нею указаних документів, подальшого нотаріального оформлення та державної реєстрації товариства, вона офіційно, відповідно до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України «Про підприємництво» від 02.07.1991, «Про господарські товариства» від 19.09.1991 та «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 набуде повноважень засновника та директора ТОВ «ТД «Форум Брандіг» та корпоративних прав на 100 % часток у статутному капіталі зазначеної юридичної особи. Також, ОСОБА_3 усвідомлювала, що не мала наміру займатись господарською діяльністю в якості засновника та директора ТОВ «ТД «Форум Брандіг», натомість реквізити підприємства будуть використовуватись не встановленими особами, для прикриття незаконної діяльності.
ОСОБА_3 , продовжуючи злочинні дії відповідно до досягнутої раніше домовленості із ОСОБА_4 щодо вчинення дій, спрямованих на придбання юридичної особи з метою прикриття незаконної діяльності, перебуваючи у приміщенні вказаного приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_2 , передала останній свій паспорт громадянина України та ідентифікаційний податковий номер, необхідні для подальшого нотаріального оформлення відповідних документів щодо реєстрації товариства та придбання корпоративних прав на частку у статутному капіталі ТОВ «ТД «Форум Брандіг».
У подальшому, 08.10.2015 невстановленою слідством особою, вказані документи були подані до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 79, що призвело до державної реєстрації зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності, у вигляді офіційного визнання державою змін складу засновників та службових осіб суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «ТД «Форум Брандіг», про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис № 13541070004005470 від 08.10.2015, із якого вбачається, що ОСОБА_3 є засновником та директором ТОВ «ТД «Форум Брандіг».
Після вказаної реєстрації ОСОБА_3 , не здійснювала підприємницьку діяльність, не укладала угоди фінансового характеру та не користувалася печаткою підприємства, реєстраційні та установчі документи підприємства передала невстановленій досудовим слідством особі, що надало змогу останній, фактично керувати СФГ: використовуючи вказані документи, вести незаконну діяльність з метою надання протиправних послуг суб`єктам підприємницької діяльності реального сектору економіки з мінімізації податкових зобов`язань та неправомірного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а саме: складати від імені ОСОБА_3 , як директор СФГ необхідні документи фінансово-господарської діяльності (договори, податкові накладні, податкову звітність та інші документи), звітні документи даного підприємства по сплаті податків, які зовні складені вірно, але фактично не відповідають дійсності та надали змогу перераховувати грошові кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій з відображенням у податковій та бухгалтерській звітності підприємства і його контрагентів операцій, які не відповідають дійсності.
Таким чином ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений частиною 2 статті 205-1 КК України, тобто внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
А всіма своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинила злочини, передбачені ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205-1 КК України.».
Отже, при вирішенні судом першої інстанції питання щодо реальності господарських операцій із ТОВ   «Торговий дім «Форум Брандіг», з урахуванням наданої оцінки поданих позивачем первинних документів, за наявності вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі №359/6918/2017, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про не підтвердження реальності вчинення позивачем господарських операцій.
Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм матеріального права, які регулюють подібні спірні правовідносини, а саме що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є безпідставними.
Вказаний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року по справі №804/1053/17.
Водночас, у постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року № 21-421а11, від 01 грудня 2015 року № 21-1661а15, від 02 грудня 2015 року № 21-3849а15 зазначено, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, а тому не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Допустити заміну Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНТЬЄ» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                              В. В. Файдюк