ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2714/19  Номер провадження 22-ц/814/1742/20	Головуючий у 1-й інстанції Шелудякова Л.В.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Хіль Л.М., Обідіної О.І.,
розглянувши в письмовому порядку без повідомлення та виклику сторін в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Шелудякова Л.В. в м. Полтава із складанням повного тексту рішення 05 червня 2020 року та на додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Шелудякова Л.В. в м. Полтава у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина, - 
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вказаним позовом. Зазначала, що з 2001 року по 2005 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 01 березня 2005 року присуджено стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи з 16 грудня 2004 року. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005р.вказане рішення змінено та стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи з 16 грудня 2004 року.
В червні 2019 року син закінчив Полтавський міський багатопрофільний ліцей №1 ім.І.П.Котляревського та був зарахований до Кошицького університету (Словаччина).
Для вступу до вказаного університету відповідач витратила кошти, які дорівнюють 2652,61 євро та 3951,88 грн. по курсу Приватбанку на 31 жовтня 2019 року (1 євро = 27,93 грн.), а тому 2652,61 ? 27,93 = 74087 грн. 40 коп. 74087 грн. 40 коп. + 3951,88 грн. = 78039,28 грн. 78039,28 грн. : 2 – 39019 грн. 64 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь вказану половину вартості додаткових витрат, які були понесені нею на утримання спільного з відповідачем сина.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 евро, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ станом на 10 вересня 2019 року (1 євро = 27,61 грн.) становить 441 грн. 76 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року стягнути з   ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 08, 69 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат, понесених при сплаті судового збору по заяві про забезпечення доказів в розмірі 04, 34 грн.
Рішення та додаткове рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати основне та додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 
Від шлюбу мають спільну дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09 липня 2005 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 і змінено рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 березня 2005 року, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частини до 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття починаючи з 16.12.2004 року.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений вищевказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття.
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що сам по собі вступ дитини на навчання до навчального закладу з метою здобуття вищої освіти відповідного ступеня за обраною нею спеціальністю, не може свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв`язку із цим обов`язків у батьків брати у них участь. Вважав, що навчання в університеті не свідчить про особливі обставини, які обумовлюють несення другим з батьків з ким дитина не проживає додаткових витрат у порядку ст. 185 СК України. При цьому, позивачем доведено, що відвідування басейну її сином було лікувальним процесом, призначеним лікарем та вказані кошти дійсно сплачено, що підтверджується квитанцією від 10 вересня 2019 року та визнано відповідачем, а тому в цій частині позовні вимоги суд задовольнив.
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 Ѕ частину додаткових витрат на сина в розмірі 39019,64 грн.,які обумовлені насамперед підготовкою до навчання в Кошицькому технічному університеті в Словаччині.
Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що вступ дитини на навчання до навчального закладу в іншій країні не може свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами.
На підтвердження своїх доводів щодо понесення позивачем додаткових витрат на дитину, що містяться в матеріалах справи та з якими погоджується апеляційний суд ОСОБА_1 надала:

-квитанції за оформлення апостилю для довідки у розмірі 374 грн. (а.с.11 на звороті); 
-витрати на проїзд у розмірі 454,94 гр.; 755,98 грн.; 146,11 грн., а всього 1357,03 грн. (а.с. 12-13); 
-квитанція за оформлення страховки на рік для перебування за кордоном в страховій компанії PZU України сплачено 1515 грн. (а.с. 15);
-квитанція за проживання в гуртожитку за 3 місяці на суму 171 євро (а.с.114);
-вартість білетів на проїзд у вересні 2019 року - 188,39 грн., 282,64 грн., 234,82 грн. а всього 705,85 грн. (а.с.16);
- квитанція за послуги Інтернету сплачено на суму 16 євро (а.с.124);
- чек за проходження профілактичного медогляду у відділенні інфекційних захворювань на суму 145 євро (а.с. 123);
- квитанція за покупку ноутбука 1319,01 євро (а.с. 120);
-квитанція за покупку калькулятора 9,99 євро (а.с. 121).

Враховуючи вказані докази, колегія суддів приходить до висновку, що такі втрати обумовлені необхідністю розвитку дітей у сучасному світі.  При цьому вбачається, що відповідач за своїм матеріальним станом спроможний надавати таку допомогу.
Отже, ОСОБА_1 надала належні докази додаткових витрат на загальну суму 1661 євро та 3951,88 грн., що загалом згідно розрахунків позивача в заявлених позовних вимогах по курсу валют становить 50 343,61 грн.
Тобто з ОСОБА_2 , як з батька дитини, підлягає стягненню – 25 171,80грн. половина вартості витрат, які були понесені позивачем на утримання спільного з відповідачем сина.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення:
-900 євро за послуги щодо надання інформаційних послуг за договором № 23/18 від 23 листопада 2018 року, 
-39,5 євро оплата комісії для реєстрації на навчання та видачі студентського квитка Технічного університету,
-15 євро за проживання в м. Кошиці, 
-8,61 євро за оформлення у державного нотаріуса трьох документів в м. Кошиці, 
-4,50 євро сплата кредитною карткою адміністративного збору, 
-8 євро оплата за послуги Інтернету.

Відносно перелічених витрат суду позивачем надано ксерокопії документів на іноземній мові без перекладу та не надано докази на підтвердження сплати вказаних коштів (квитанції,рахунки т.і.). 
Відповідно до ч.3,6 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Виходячи з наведеного, посилання в апеляційній скарзі на інші документи з переказом не можуть бути прийняті, оскільки  ОСОБА_7  не обгрунтована неможливість їх подання до суду першої інстанції за відсутності будь- яких перешкод для цього.
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з прийняттям в цій частині рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 171,80грн. додаткових витрат на сина. 

Помилковими є посилання в рішенні районного суду на постанови Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186ц14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які регулюють питання, правовідносин щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
В іншій частині рішення залишити без мін.
Враховуючи вказане та згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК підлягає зміні додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року із стягненням з   ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 495,78грн. та на користь ОСОБА_1 частину витрат, понесених при сплаті судового збору по заяві про забезпечення доказів в розмірі 247,84 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 Рішення  Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина та додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року скасувати, прийняти нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітнього сина задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 171,80грн. половину вартості додаткових витрат, які були понесені ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині рішення залишити без змін.
Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року змінити в частині стягнення розміру судового збору.
Стягнути з   ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 495,78грн. 
Стягнути з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат, понесених при сплаті судового збору по заяві про забезпечення доказів в розмірі 247,84 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя                                                                           О. В. Прядкіна
Судді:                                                                                        О. І. Обідіна
                                                                                    Л.М. Хіль
Повний текст постанови складено 04.08.2020 р.