ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року	Львів	Справа № 380/1494/20 пров. № А/857/6518/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Коморним О. І. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

                                                  В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2019 року № 0001521307, № 0001491307, № 0001511307.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що всупереч пункту 79.2 Податкового кодексу України копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки не вручено їй до початку проведення перевірки, що свідчить про незаконність проведення перевірки та протиправність винесених за результатами її проведення податкових повідомлень-рішень. Також, вказує на невідповідність висновків контролюючого органу, зазначених в акті перевірки, чинному законодавству.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що допущені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення перевірки не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення перевірки, оскільки такі слід розглядати з урахуванням їх впливу на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних операцій та їх оподаткування. При цьому, судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки встановленим в ході проведення перевірки порушенням, які слугували підставою винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Оскільки від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Львівській області у період з 06 лютого 2019 року по 12 лютого 2019 року на підставі наказу від 23 січня 2019 року №440 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та письмового повідомлення від 23 січня 2019 року № 39 про дату початку та місце проведення перевірки, здійснено перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, за результатами проведення якої складено акт перевірки від 18 лютого 2019 року №237/13.7/ НОМЕР_1 .
Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення ОСОБА_1 вимог абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п. 16/1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 179.1 ст. 170 Податкового кодексу України.
За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі акта перевірки від 18 лютого 2019 року №237/13.7/ НОМЕР_1 прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 11 березня 2019 року №0001521307, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 128 816, 85 грн, в тому числі основний платіж - 102 253, 48 грн, штрафні санкції - 25 563, 37 грн;
- від 11 березня 2019 року №0001491307, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 10615,40 грн, в тому числі основний платіж -           8 521,12 грн, штрафні санкції - 2 130,28 грн (а.с.20);
- від 11 березня 2019 року №0001511307, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом порушено процедуру проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а тому така перевірка є протиправною з відсутністю правових наслідків такої.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 61.2 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. (пункт 78.4 статті 78 ПК України).
За вимогами пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 ПК України.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.
Як вбачається з акта перевірки, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 23.01.2019р. № 440, а також письмове повідомлення від 23.01.2019 року № 39 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_1 24.01.2019р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція № 7900310148756).  
Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання наказу та повідомлення про проведення перевірки на адресу позивача, а також належні докази вручення таких позивачу.
При цьому, під час судового провадження у суді першої інстанції контролюючим органом відповідних доказів надано не було.
25 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Львівській області на адресу апеляційного суду в підтвердження скерування копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, письмового повідомлення про її проведення та копії акта перевірки надіслано клопотання про долучення додаткових доказів, а саме копії рекомендованого повідомлення про вручення від 24 січня 2020 року № 7900310148756 та від 19 лютого 2019 року № 7902608589510.
Суд вважає за необхідне зазначити, що контролюючий орган не був позбавлений можливості і був зобов`язаний долучити відповідні докази до відзиву на позовну заяву чи надіслати їх до суду першої інстанції у встановленому законом порядку. 
При цьому, безпосередній вміст вказаних поштових відправлень встановити неможливо.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно з інформацією, що розміщена на веб-сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» щодо ідентифікатора поштового відправлення №7900310148756 та № 7902608589510, дані про відправлення за такими номерами відсутні, оскільки не зареєстровані в системі, що свідчить про неналежність поданих доказів та відсутність підстав для їх врахування судом.
Таким чином, відповідачем не надано доказів повідомлення ОСОБА_1 про проведення перевірки та вручення їй копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку, чим позбавлено позивача права бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення з питань, що виникають в ході її проведення.
Апеляційний суд зазначає, що неознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є порушенням вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України.
Невиконання відповідачем вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про незаконність проведення контролюючим органом перевірки та відсутність правових наслідків такої.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, в постанові від 06 лютого 2020 року в справі № 821/543/16.
Крім цього, згідно з пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. 
Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази надсилання чи вручення позивачу акта перевірки від 18.02.2019 №237/13.7/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, позивача також позбавлено права подати заперечення на такий акт із викладенням мотивів незгоди з висновками акта перевірки, які обов`язково повинні враховуватися контролюючим органом при прийнятті рішень про визначення грошових зобов`язань.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-
     
                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 380/1494/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 08.09.2020