ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9312/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               Київської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року (головуючий суддя – Олійник В.М.) в адміністративній справі

за позовом                                         Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології»

до                                                   Київської митниці Держмитслужби

про                                                   визнання протиправними та скасування рішень, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерні світлотехнічні технології» (далі – Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі – Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів:
- №UA100000/2019/100284/2 від 19.08.2019 року з карткою відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00380;
- № UA100030/2019/000106/2 від 23.08.2019 року, з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00384;
- № UA100030/2019/000107/2 від 23.08.2019 року, з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00385;
- № UA100000/2019/100110/2 від 27.08.2019 року, з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA00030/2019/00390;
- № UA100030/2019/000113/2 від 02.09.2019 року, з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00402.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що ним до митного органу було подано всі документи, які містили повні та достовірні відомості щодо складових митної вартості ввезених товарів. Оскаржувані рішення Київської міської митниці ДФС є протиправними, так як прийняті з порушенням зазначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності і правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено (т.1, а.с.132-139).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані Позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Київська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга, із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, містить вимогу про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що документи, подані до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та на містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF-Odessa витрат, пов`язаних із транспортування та страхуванням товарів до названого порту призначення, а відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларантом не надано додаткових документів на підтвердження числових значень складових митної вартості на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.
Також, Київською митницею Держмитслужби в апеляційній скарзі заявлено клопотання про заміну первісного Відповідача правонаступником, а саме Київською митницею Держмитслужби.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що всі наведені Відповідачем заперечення жодним чином не впливають на доказову силу наявних у справі матеріалів, які були досліджені судом. Всі подані декларантом до митного оформлення документи не містять обставин, за допомогою яких Відповідач намагається спростувати достовірність числових значень складових митної вартості придбаних Позивачем товарів та їх ціни.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2020 року здійснено заміну відповідача - Київську міську митницю Державної фіскальної служби на правонаступника - Київську митницю Держмитслужби в адміністративній справі №160/9312/19.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції 01 липня 2020 року представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.
Представник Позивача проти апеляційної скарги заперечив.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено що 04 червня 2018 року між Позивачем (покупець) та іноземною компанією DERNEK GROUP CO., LTD, (постачальник) укладений договір поставки №301, у відповідності до умов якого DERNEK GROUP CO., LTD (Китай) зобов`язався поставити товар, а Позивач зобов`язався його оплатити.
Умови поставки товару за вказаним договором - FOB-Китай (Incoterms 2010). Однак сторонами погоджено, що вказані умови можуть бути змінені за згодою сторін та умови поставки вказуються сторонами у рахунках-фактурах.
За умовами даного договору поставки (з урахуванням змісту додаткової угоди №1 від 07.09.2018 р., якою договір поставки доповнено новим пунктом 4.5, а також додаткової угоди №2 від 18.09.2018р., якою викладено у новій редакції пункт 2.4 договору поставки від 04.06.2018 р. №301):
- п.2.1 - покупець замовляє, а постачальник, який є виробником товарів ТМLezardLux-ray,Lexman постачає товар на умовах цього договору,
- п.2.2 - назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно,
- п.2.4 - товари торговельних марок LezardLux-ray, Lexman виробляються на потужностях фабрики Дунгуань Лезард Електрікал Ко, Лтд (в новій редакції, викладеній у додатковій угоді №2 від 18.09.2018р.),
- п.2.5 - в рамках цього договору постачальник також постачає товар не власного виробництва,
- п. 3.1 - загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим договором,
- п. 3.2 - валютою договору є долар США,
- п.3.3 - валютами платежу за цим договором є долар США і/або Євро,
- п.3.5 - товар, який придбано покупцем згідно з договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного договору,
- п.3.6 - оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця,
- п.3.8 - в ціну товару включені вартість тари та упаковки,
- п.4.1 - поставка товару буде здійснюватися партіями, які узгоджуються з покупцем на умовах FОВ-Китай (Incoterms 2010),
- п.4.2 - вантажовідправником за дійсним договором може виступати третя сторона,
- п.4.5 - умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках - фактурах на відповідну партію товару (в редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 07.09.2018р.).
У серпні 2019 року згідно до умов договору поставки від 04.06.2018 р. №301 та на підставі супровідних документів: рахунку-фактури Invoce №71 від 21.06.2019 р., коносаменту BILLOF LADING №МRFB19062817 від 06.07.2019 р., міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №423316 від 16.08.2019 р., страхового полісу САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY №33647052960559031 від 05.07.2019 р. та інших документів, на умовах поставки СІF-Одесса, Позивачу надійшли товари, торговельної марки Luxel (країна виробництва-СN (Китайська Народна Республіка) на суму 1551,24 USD (доларів США) загальною вагою брутто 813,00 кг., перелічені документи Позивач подав Відповідачу разом з електронною митною декларацією (скорочено - ЕМД) №UА100030/2019/407562 від 19.08.2019, з метою здійснення митного оформлення вказаної партії товару.
Також у серпні 2019 року згідно з умовами договору поставки від 04.06.2018 р. №301 та на підставі супровідних документів: рахунку-фактури Invoce №74 від 26.06.2019 р., коносаменту BILL OF LADING WMS19063854 від 10.07.2019 р., міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №29313 від 22.08.2019 р., страхового полісу САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY №33642052960558775 від 09.07.2019 р. та інших документів, на умовах поставки СІF-Одесса, Позивачу надійшли товари торговельної марки Luxel (країна виробництва-СN (Китайська Народна Республіка) на суму 15107,05 USD (доларів США) загальною вагою брутто 8068,10 кг., які Позивач заявив до розмитнення за електронною митною декларацією №UA100030/2019/407847 від 23.08.2019 р., до якої були подані перелічені документи.
У серпні 2019 року на підставі договору поставки від 04.06.2018 р. №301 та на підставі супровідних документів: рахунку-фактури Invoce №73 від 25.06.2019 р., коносаменту BILL OF LADING№WMS19062937 від 05.07.2019 р., міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №29312 від 22.08.2019 р., страхового полісу САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY №33647052960558740 від 04.07.2019 р. та інших документів, на умовах поставки СІF-Одесса, Позивачу надійшли товари торговельної марки Luxel (країна виробництва-СN (Китайська Народна Республіка) на суму 16895,25 USD (доларів США) загальною вагою брутто 8442,20 кг., які Позивачем заявлені до розмитнення за електронною митною декларацією №UA100030/2019/407855 від 23.08.2019 р..
Також у серпні 2019 року на підставі договору поставки від 04.06.2018 р №301 та на підставі супровідних документів: рахунку-фактури Invoce №75/1 від 20.06.2019 р., коносаменту BILL OF LADING №МRFB19072353 від 23.07.2019 р., міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №3344/1 від 25.08.2019 р., страхового полісу САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY №33647052960559503 від 22.07.2019 р. на умовах поставки СІF- Одеса, Позивачу надійшли товари, торговельної марки Luxel (країна виробництва-СN (Китайська Народна Республіка) на суму 27206,40 USD (доларів США) загальною вагою брутто 15900,00 кг., які заявлені до розмитнення в електронній митній декларації №UА 100030/2019/407994 від 27.08.2019 р..
У вересні 2019 року на підставі договору поставки від 04.06.2018 р №301 та на підставі супровідних документів: рахунку-фактури Invoce №69/1 від 11.06.2019 р., коносаменту BILLOFLADING№WMS19061870 від 26.06.2019 р., міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №29064 від 12.08.2019 р. та міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №29064/1 від 12.08.2019 р., страхового полісу САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY№8063869652358 від 25.06.2019 р. на умовах поставки СІF-Одесса, постачальник здійснив на адресу Позивача поставку товару торговельної марки Luxel (країна виробництва-СN (Китайська Народна Республіка) на суму 26805,00 USD (доларів США) загальною вагою брутто 14705,00 кг., які заявлені до розмитнення у електронній митній декларації №UA100030/2019/408425 від 02.09.2019 р.
У вказаних ЕМД вартість товару визначена декларантом за основним методом - за ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною із зазначених декларацій Позивач надав митному органу документи, що перелічені у графі 44 кожної з ЕМД.
Так, разом з ЕМД №UA100030/2019/407562 від 19.08.2019 р. Позивачем подані митному органу: декларацію митної вартості №720; пакувальний лист PACKINGLIST№71 від 21.06.2019 р. (код документу 0271); рахунок-проформа РROFORMA-INVOCE№71 від 21.06.2019 р. (код документу 0325); рахунок-фактура INVOCE №71 від 21.06.2019 р. (код документу 0380); коносамент BILLOFLADING №МRFB19062817 від 06.07.2019 р. (код документу 0705); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №423316 від 16.08.2019 р. (код документу0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) - INVOCE №71 від 21.06.2019 р. (код документу 0862); банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 р. (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1899 від 19.08.2019 р. (код документу 3016); комерційна пропозиція СОММЕRCIALOFFER б/н від 12.06.2019 р. (код документу 3022); страховий поліс - зокрема, САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY№33647052960559031 від 05.07.2019 р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - договір поставки №301 від 04.06.2018 р. (код документу 4100); додаткова угода №1 від 07.09.2018 р. до Договору поставки №301 (код документу 4103); додаткова угода №2 від 18.09.2018 р. до Договору поставки №301 (код документу 4103); інші некваліфіковані документи (код документу 9000) - лист б/н від 19.08.2019 р. про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Разом з ЕМД №UA100030/2019/407847 від 23.08.2019 р. Позивачем митному органу було подано: декларацію митної вартості №732, номер якої наведено у гр.7 ЕМД; пакувальний лист PACKINGLIST №74 від 26.06.2019 р. (код документу 0271); рахунок-проформа РROFORMA-INVOCE №74 від 26.06.2019 р. (код документу 0325); рахунок-фактура INVOCE№74 від 26.06.2019 р. (код документу 0380); коносамент BILLOFLADING№WMS19063854 від 10.07.2019 р. (код документу 0705); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №29313 від 22.08.2019 р. (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) INVOCE №74 від 26.06.2019 р. (код документу 0862); банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 р. (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1934 від 23.08.2019 р. (код документу 3016); комерційна пропозиція СОММЕRCIALOFFERб/н від 17.06.2019 р. (код документу 3022); страховий поліс САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY№33647052960558775 від 09.07.2019 р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - договір поставки №301 від 04.06.2018 р. (код документу 4100); додаткова угода №1 від 07.09.2018 р. (код документу 4103); додаткова угода №2 від 18.09.2018 р. (код документу 4103). Інші некваліфіковані документи (код документу 9000): інформаційний лист від 20.08.2019 р.; лист б/н від 23.08.2019 р. про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Разом з ЕМД №UA100030/2019/407855 від 23.08.2019 р. декларантом подано митному органу: декларацію митної вартості №733, номер якої наведено у гр.7 ЕМД; пакувальний лист PACKINGLIST№73 від 25.06.2019 р. (код документу 0271); рахунок-проформа РROFORMA-INVOCE №73 від 25.06.2019 р. (код документу 0325), рахунок-фактура INVOCE №73 від 25.06.2019 р. (код документу 0380); коносамент BILLOFLADING№WNS19062937 від 05.07.2019 р. (код документу 0705); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №29312 від 22.08.2019 р. (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) INVOCE№73 від 25.06.2019 р. (код документу 0862); банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 р. (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1934 від 23.08.2019 р. (код документу 3016); комерційна пропозиція СОММЕRCIALOFFERб/н від 17.06.2019 р. (код документу 3022); страховий поліс САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY №33647052960558740 від 04.07.2019 р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - договір поставки №301 від 04.06.2018 р. (код документу 4100); додаткова угода №1 від 07.09.2018 р.(код документу 4103); додаткова угода №2 від 18.09.2018 р. (код документу 4103); інші некваліфіковані документи (код документу 9000) - лист б/н від 23.08.2019 р. про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Разом з ЕМД №UA100030/2019/407994 від 27.08.2019 р. декларантом подано: декларацію митної вартості №740, номер якої наведено у гр.7 ЕМД; пакувальний лист PACKINGLIST№75/1 від 07.07.2019 р. (код документу 0271); рахунок-проформа РROFORMA-INVOCE №75/1 від 07.07.2019 р. (код документу 0325); рахунок-фактура INVOCE№75/1 від 07.07.2019 р. (код документу 0380); коносамент BILLOFLADING№МRFВ19072353 від 23.07.2019 р. (код документу 0705); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №3344/1 від 25.08.2019 р. (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) INVOCE№75/1 від 07.07.2019 р. (код документу 0862); банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 р. (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1939 від 27.08.2019 р. (код документу 3016); комерційна пропозиція СОММЕRCIALOFFER б/н від 26.06.2019 р. (код документу 3022); страховий поліс - САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY №33647052960559503 від 22.07.2019 р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - договір поставки №301 від 04.06.2018 р. (код документу 4100); додаткова угода №1 від 07.09.2018 р. (код документу 4103); додаткова угода №2 від 18.09.2018 р. (код документу 4103); інші некваліфіковані документи (код документу 9000) - лист б/н від 27.08.2019 р. про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Разом з ЕМД №UА100030/2019/408425від 02.09.2019 р. Позивачем подано: декларацію митної вартості №753, номер якої наведено у гр.7 ЕМД; пакувальний лист PACKINGLIST №76 від 11.07.2019 р. (код документу 0271); рахунок-проформа РROFORMA-INVOCE №76 від 11.07.2019 р. (код документу 0325); рахунок-фактура INVOCE№76 від 11.07.2019 р. (код документу 0380); коносамент BILLOFLADING №МRFB 19072095 від 24.07.2019 р. (код документу 0705); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №3257 від 30.08.2019 р. (код документу 0730); міжнародна товарно-транспортна накладна СМR №3257/2 від 30.08.2019 р. (код документу 0730); документ про походження товару (Declarationoforigin) INVOCE№76 від 11.07.2019 р. (код документу 0862); банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення в іноземній валюті №94 від 22.05.2019 р. (код документу 3001); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією - Висновок експерта №ГО-1984 від 02.09.2019 р. (код документу 3016); комерційна пропозиція СОММЕRCIALOFFER б/н від 02.07.2019 р. (код документу 3022); страховий поліс - САRGО TRANSPORTATION INDURANCEPOLICY №33647052960559260 від 23.07.2019 р. (код документу 3530); зовнішньоекономічний договір (Контракт) - договір поставки №301 від 04.06.2018 р. (код документу 4100); додаткова угода № 1 від 07.09.2018 р. (код документу 4103); додаткова угода №2 від 18.09.2018 р. (код документу 4103); інші некваліфіковані документи (код документу 9000) -лист б/н від 02.09.2019 про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Митну вартість була визначена декларантом за першим методом - за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Київською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів:
- №UA100000/2019/100284/2 від 19.08.2019 року, яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за ЕМД №UA100030/2019/407562 від 19.08.2019 р., та визначено її за резервним методом і винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00380;
- UA100030/2019/000106/2 від 23.08.2019 року, яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за ЕМД №UA 100030/2019/407847 від 23.08.2019 р. та визначено її за резервним методом і винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00384;
- UA100030/2019/100107/2 від 23.08.2019 р., яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за ЕМД №UA 100030/2019/407855 від 23.08.2019 р. та визначено її за резервним методом і винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00385;
- № UA 100000/2019/100110/2 від 27.08.2019 року, яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за ЕМД UA 100030/2019/407994 від 27.08.2019 та визначено її за резервним методом і винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA00030/2019/00390,
- №UA 100030/2019/000113/2 від 02.09.2019 року, яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за ЕМД UA 100030/2019/408425 від 02.09.2019 та визначено її за резервним методом і винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00402.
Як встановлено з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, підставою для їх винесення стало те, що:
- в інвойсах на заявлені до розмитнення партії товару від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 та контракті від 04.06.2018 р. №301 не зазначено умови оплати за товар;
- до митного оформлення відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України подано платіжне доручення в іноземній валюті від 22.05.2019 р. №94 на суму 99300 USD, в призначенні платежу якого вказано «оплата по контракту від 04.06.2018 р. №301», в контракті не зазначено загальну суму контракту, а сума інвойсів від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 не співпадає із сумою, на яку проведено оплату;
відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 р. №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 товар поставляється на умовах СІF-Одеса (міжнародний торговий термін (умова) СІF- «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення;
- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Оцінюючи посилання митного органу на те, що в інвойсах на задекларовані партії товару від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 та контракті від 04.06.2018 р. №301 не зазначено умови оплати за товар, суд зазначає, що за умовами даного договору поставки (з урахуванням змісту додаткової угоди №1 від 07.09.2018р., якою договір доповнено новим пунктом п.4.5, а також додаткової угоди №2 від 18.09.2018р., якою викладено у новій редакції п.2.4 договору поставки):
- п.2.2 - назва товару, кількість і ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно,
- п. 3.1 - загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим договором,
- п. 3.2 - валютою договору є долар США,
- п.3.3 - валютами платежу за цим Договором є долар США і/або Євро,
- п.3.5 - товар, який придбано покупцем згідно з договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору,
- п.3.6 - оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця,
- п.4.5 - умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках - фактурах на відповідну партію товару (в редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 07.09.2018р.).
Отже, умови договору поставки від 04.06.2018 р. №301, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами да цього договору, передбачають умови оплати за товар.
Посилання Відповідача на відсутність в інвойсах умов оплати за товар є недоречними, оскільки рахунок - фактура (інвойс) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар, затвердженої форми рахунку - фактури чи рахунку - проформи та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено, більш того, вказаний документ при імпорті товарів складається нерезидентом України, а тому на декларанта резидента не може бути покладено відповідальність за зміст інвойсу. Окрім того, умови оплати за товар визначені безпосередньо зовнішньоекономічним договором від 04.06.2018 р. №301 та додатковими угодами до нього: № 1 від 07.09.2018 р. та №2 від 18.09.2018 р.
Суд, дослідивши платіжне доручення від 22.05.2019 р. №94 на суму 99300USD, в призначенні платежу якого вказано «оплата по контракту від 04.06.2018 р. №301» та інвойси від 21.06.2019 р. №71, від 26.06.2019 р. №74, від 25.06.2019 р. №73, від 07.07.2019 р. №75/1, від 11.07.2019 р. №76 дійшов висновку, що вказаним платіжним дорученням Позивачем було здійснено передоплату за товар по контракту від 04.06.2018 р. №301, що підтверджується датами вказаного платіжного доручення « 22.05.2019 р.» та датами перелічених інвойсів.
Фактична оплата за товар, спосіб здійснення такої оплати, часові рамки оплати не впливають на ціну товару, що передбачена контрактом.
Окрім того, невідповідність суми коштів, зазначеної у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до електронної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості.
Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 №301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 21.06.2019 №71, від 26.06.2019 №74, від 25.06.2019 №73, від 07.07.2019 №75/1, від 11.07.2019 №76 товар поставляється на умовах СІF-Одеса (міжнародний торговий термін (умова) СІF «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження, продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, і укласти договір страхування та сплатити страхові внески, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення та те, що декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд виходить з такого.
Вказаний висновок є безпідставним, оскільки за офіційними правилами тлумачення торговельних правил ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року термін CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення. Отже, термін CIF передбачає обов`язок продавця щодо оплати витрат і фрахт.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №825/938/17 (адміністративне провадження №К/9901/38843/18).
Таким чином, погоджуючи саме ці умови поставки, сторони виходили з того, що за самим визначенням термінів Інкотермс-2010 продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.
Також, як було встановлено судом, декларант подавав Відповідачу разом з електронними митними деклараціями страхові поліси - САRGО TRANSPORTATION INDURANCE POLICY (код документу 3530), належним чином засвідчені копії яких міститься в матеріалах справи, на підтвердження того, що таке страхування було здійснено саме постачальником.
Виходячи з умов зовнішньоекономічного договору постачальник не вимагав у покупця обов`язку відшкодування витрат по застосованим сторонами умовам поставки (зокрема, витрат на транспортування та страхування, тощо). Отже, відсутність такої вимоги свідчить про те, що відповідні витрати були враховані постачальником у ціні товару.
Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.
Таким чином, відповідно до умов поставки за договором від 04.06.2018 р. №301 та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат з транспортування і страхування, митним законодавством не передбачається.
У зв`язку із наведеним доводи, які зазначені Відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості: №UA100000/2019/100284/2 від 19.08.2019 р.,№UA100030/2019/000106/2 від 23.08.2019 р.,№ UA100030/2019/000107/2 від 23.08.2019 р.,№UA100000/2019/100110/2 від 27.08.2019 р., №UA100030/2019/000113/2 від 02.09.2019 р., не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності або ознаки підробки.
Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані Позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані Позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, у Відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування Відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання Позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки Позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
У відповідності до матеріалів справи, Позивачем надано Відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
У свою чергу Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані Позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 23 грудня 2019 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №160/9312/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
В повному обсязі постанова складена  02 липня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов