ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1744/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: Вовк П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року                                                                      м. Київ

          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:                    Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020року
у справі №640/1744/20 (розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі - відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 29 листопада 2019 року № 290881/02/К-14390 про відмову в перерахунку позивачу пенсії за вислугу років;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати без обмежень її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено що призначення пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому, при проведенні перерахунку пенсії, застосуванню підлягає редакція статті закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи на момент призначення пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 29 листопада 2019 року № 290881/02/К-14390 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати без обмежень її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19.
Не погодившись з зазначеним судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані на час звернення позивача до Пенсійного фонду, оновлене законодавство таких підстав не містить, у зв`язку з чим підстав для перерахунку пенсій працівникам прокуратури немає. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем не надано довідку про перерахунок пенсії, а надано лист прокурату, який не засвідчений належним чином.
Позивачем надано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга апелянта є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасуванню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 2008 року отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90% від заробітної плати.
Позивач 22 листопада 2019 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі листа прокуратури Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19 (стор. 18-21, 32 том І).
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 29 листопада 2019 року № 290881/02/К-14390 відмовив позивачу у перерахунку, оскільки відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, зокрема, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".
Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача від 22 листопада 2019 року, документів пенсійної справи, довідки Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19 та у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, а тому рішення відповідача про відмову позивачу у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а вимога про зобов`язання відповідача здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №    657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати без обмежень її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 50-1 Закону №1789-XII, у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII  (далі - Закон №76-VIII), який набрав чинності 1 січня 2015 року, внесено зміни до  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015  року закону  щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема,  Закону №1789-ХІІ.
З 15 липня 2015 року набрав чинності  Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII  (далі - Закон №1697-VII), відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого визнано таким, що втратив чинність  Закон України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.
Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону №1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою №1013 підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.
Отже, на час прийняття постанови №1013, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії  положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
Як було зазначено вище, відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р (ІІ)/2019 положення цієї норми визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення), тобто з 13 грудня 2019 року позивач має право на перерахунок пенсії.
Постанова №1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.
На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.
Положення Закону №76-VIII, якими частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-XII та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VII викладено у новій редакції, на момент виникнення спірних правовідносин не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.
Враховуючи наведені положення, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови №1013 та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, не підлягали перерахунку в зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій за Законом №1697-VІІ.
Проте, положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, крім того позивач просив здійснити перерахунок пенсії не за цим Законом, а за Законом №1789-XII.
Щодо доводів суду першої інстанції на те, що Пенсійний фонд зобов`язаний здійснити перерахунок на підставі листа прокуратури Автономної Республіки Крим від 23 жовтня 2019 року № 19-405вих-19 (надалі - Лист), колегія суддів критично ставиться до даних висновків, оскільки позивачу вищезазначеним листом надавалась інформація на запит в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не на надавши довідку про складові заробітної плати для перерахунку пенсії.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано суду апеляційної інстанції Лист Офісу Генеральної прокуратури від 18.02.2020 року №21-698вих-20 в якому зазначено, що Міністерство соціальної політики України зобов`язано виділити кошти на перерахунок пенсій, особам, які проходили службу в органах прокуратури, згідно Довідку для перерахунку пенсії (Додаток №2 до Порядку №22-1).
Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи і наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).
Таким чином, у відповідача не було правових підстав для здійснення, на підставі звернення позивача (листопад 2019 року), такого перерахунку, у зв`язку із чим відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Висновки суду у цій постанові узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 23 квітня 2020 року по справі №522/838/17, від 30 квітня 2020 року по справі №569/6069/16-а та від 10 червня 2020 року по справі №569/3120/16-а, від 23 червня 2020 року по справі №263/13109/16-а, від 19 серпня 2020 року по справі № 756/3598/17.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до  прокуратури Автономної Республіки Крим за отримання відповідної довідки та в подальшому подати до відповідача заяву для перерахунку пенсії з 13.12.2019 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331  Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,  

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя:                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                           Є. І. Мєзєнцев

                                                                                                              В. В. Файдюк