ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5098/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:  
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 280/5098/19 (суддя І інстанції – Татаринов Д.В.)
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації (ТУДСА) в Запорізькій області  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:
-          визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо відмови позивачу як судді у відставці у видачі довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з урахуванням терміну навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського;
-          зобов`язати ТУ ДСА України в Запорізької області здійснити перерахунок та видати позивачу довідку про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з урахуванням терміну навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського – 01 рік 11 місяців 00 днів станом на 1 січня 2019 року.                    
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року в позові відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги зазначила, що відповідачем при видачі довідки про суддівську винагороду не було зараховано до стажу період навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського – 01 рік 11 місяців 00 днів.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
У період з 1 вересня 1976 року по 1 липня 1980 року позивач навчалась у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського.
3 травня 1993 року позивач обрана народним суддею Мелітопольського міського суду, 9 липня 2003 року – суддею Мелітопольського міського суду Запорізької області безстроково, а з 1 квітня 2004 року переведена на посаду судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. (а.с. 27-28)
Постановою Верховної ради України від 12 листопада 2015 року № 788-VIII у зв`язку з поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. (а.с. 20-25)
16 листопада 2015 року на підставі наказу голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позивача виключено з складу суду.
18 січня 2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з метою перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
4 лютого 2019 року відповідачем надано листа № П-9/08-04/471 та повідомлено позивача про те, що відповідно до роз`яснень, викладених у спільному листі Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 5 листопада 2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 при перерахунку стажу позивачу мало бути додатково враховано 2 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю. (а.с. 15)
25 червня 2019 року позивач звернулась до територіального управління ДСА України в Запорізькій області з заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням терміну навчання.
Листом територіального управління ДСА України в Запорізькій області від 5 липня 2019 року № П-48/08-04/1911 позивачу відмовлено в частині зарахування 1/2 терміну навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та видачі запитуваної довідки. (а.с. 16)
Не погодившись з відмовою у зарахуванні до стажу роботи суддею періоду навчання у вищому навчальному закладі, позивач  звернулась з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що половина періоду навчання дійсно підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, проте зазначив, що навіть з урахуванням цього періоду стаж роботи позивача суддею складає менше 25 років, у зв`язку з чим підстави для видачі нової довідки із зазначенням іншого розміру доплати за вислугу років відсутні.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Апеляційний суд зазначає, що за час роботи позивача суддею законодавство України стосовно права судді на відставку та умови обчислення стажу суддів неодноразово змінювались.
Проте, відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний суд України, зокрема у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
З огляду на вказане апеляційний суд зазначає, що досягнуті суддею гарантії незалежності не можуть бути змінені або скасовані, а тому правовідносини стосовно пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії чи довічного грошового утримання, а в момент виникнення права на їх призначення.

Така ж правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 6 лютого 2012 року № 21-322а11-1 та від 1 липня 2014 року у справі № 21-244а14, а також у постанові Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі № 636/2645/17, в якій Верховний Суд не знайшов підстав для відступлення від позиції Верховного Суду України.

Отже, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають норми законодавства, яке було чинним на момент виникнення у позивача права на відставку.

Як зазначалось вище, заяву про відставку позивач подала 6 березня 2014 року.

На зазначений момент чинним був Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі – Закон № 2453), пунктом 11 розділу ХІІІ якого «Перехідні положення» було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453 чинним був Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, частиною 4 статті 43 якого було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Отже, оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років, то до цього стажу зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, тобто позивачу необхідно зарахувати період навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського – 1 рік та 11 місяців, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
Разом з тим, останній в оскарженій постанові зазначив, що у відповідача були відсутні підстави видати позивачу довідку з визначенням більшої відсоткової ставки розміру доплати за вислугу років, у зв`язку з чим у позові відмовив.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що розмір відсотків доплати за вислугу років у довідці про суддівську винагороду позивача не є предметом спору в цій справі, а тому суд першої інстанції помилково вдався до обрахування стажу позивача на посаді судді та зазначених відсотків.
Позивач лише просила зобов`язати відповідача видати їй довідку про суддівську винагороду з урахуванням половини строку її навчання у вищому навчальному закладі і не заявляла вимог про зазначення в цій довідці конкретного відсотку розміру доплати за вислугу років. 
Вказаний розмір повинен бути обрахований і зазначений у довідці відповідачем після обчислення стажу роботи позивача на посаді судді з урахуванням половини строку її навчання у вищому навчальному закладі і поки що цей відсотковий розмір не є спірним між сторонами.
Отже, оскільки довідка про суддівську винагороду видана відповідачем без врахування половини строку навчання позивача на денному факультеті Харківського юридичного інституту, а суд першої інстанції дійшов висновку, що цей строк підлягає зарахуванню до стажу її роботи на посаді судді, то суд повинен був задовольнити позов і зобов`язати відповідача видати позивачу довідку з урахуванням цього стажу. 
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За таких обставин, з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 280/5098/19 скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області  у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на встановлення доплати за вислугу років, половини періоду навчання у вищому навчальному закладі.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області  видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2019 року з урахуванням половини періоду навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського – 01 рік 11 місяців 00 днів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня  за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області   (код ЄДРПОУ 26316700).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.
   
  Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко