Ухвала
 
03 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 500/1598/15
провадження № 61-12342ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
встановив:
 
У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. З урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,               ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щомісячно у розмірі 33 000 грн. Окрім указаного пояснила, що ОСОБА_4 є інвалідом дитинства та вимагає додаткового догляду, з урахуванням чого просила стягнути з відповідача на її користь           витрати 125 000 грн.
 
Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2015 року позов ОСОБА_2 частково задоволено, а ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2015 року за заявою          ОСОБА_1 заочне рішення від 03 липня 2015 року скасовано.
 
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня             2019 року позов задоволено частково. 
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 ,            ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у щомісячному                     розмірі 1 100 грн на кожну дитину, з 23 березня 2015 року до 21 грудня 2019 року. 
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6 157 грн.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року скасовано рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2019 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6 000 грн, починаючи із дня звернення до суду із позовними вимогами - 23 березня 2015 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6 000 грн, починаючи із дня звернення до суду із позовними вимогами - 23 березня 2015 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на           утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 8 000 грн, починаючи із дня звернення до суду із позовними вимогами -         23 березня 2015 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 6 000 грн.
 
13 серпня 2020 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 14 липня          2020 року, у якій він, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та залишити в силі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку  розгляду судових справ».
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Зважаючи на предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а також ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржуване рішення ухвалене у малозначній справі, воно не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду України,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук