ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/1590/19	Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І. 	
Провадження № 22-ц/817/595/20 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Бершадська Г. В., Ходоровський М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 594/1590/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року, ухваленого суддею Зушман Г.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И В:

       У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. В обгрунтування вимог посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої судовим наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року з відповідача стягнуто в її користь аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час її майновий стан змінився, вона має на утриманні перестарілу матір, яка хворіє, тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для нормального матеріального утримання дитини. Відповідач заробляє щомісячно не менше як 20000 грн., тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття.
       Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року позов позовні вимоги задоволено частково.
       Збільшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року в справі №157/1200/18 та стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
       В решті позовних вимог відмовлено.
       Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.
       Судовий наказ Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року в справі №157/1200/18, після набрання рішенням законної сили, відкликано з виконання.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Борщівського районного суду від 11 березня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування вимог посилається на те, що позивачка у справі не довела погіршення свого матеріального становища чи стану свого здоров`я порівняно з тим, які були у неї на час видачі судового наказу. Вказує на те, що не має постійного заробітку, не має можливості виїхати за кордон, оскільки на його утриманні також є хворий батько, який потребує стороннього догляду.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. 
       Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги,апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вірно виходив з наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.        
       Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
       Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2004 року, актовий запис №6 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 ).
       Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 ), яка проживає з позивачкою.
       Судовим наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року в справі №157/1200/18 в користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття.
       Згідно довідок Мельнице-Подільської селищної ради від 28 листопада 2019 року №1194, від 04 грудня 2019 року №1207 та акту обстеження житлових умов заявниці від 29 листопада 2019 року, позивачка ОСОБА_2 проживає в с.Кудринці Борщівського району Тернопільської області, ніде не працює, доглядає за хворою мамою ОСОБА_5 та має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_3 . Чоловік позивачки ОСОБА_1 не зареєстрований та не проживає у даному домогосподарстві. Сім`я має у користуванні земельну ділянку площею 0,60 га. та земельні ділянки (паї), площею 1,94 га, які знаходяться в оренді.
       Згідно довідки Мельнице-Подільського центру первинної медико-санітарної допомоги від 28 листопада 2019 року №82 мати позивачки ОСОБА_5 хворіє та знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря дільниці з приводу гіпертонічної хвороби ІІ-ї стадії., ІІ-го ступеня, ішемічна хвороба серця, дисциркуляторна енцефалопатія II - го ступеня на ґрунті гіпертонічної хвороби та церебрального атересклерозу. Потребує стороннього догляду.
       Дитина ОСОБА_3 , учениця 8 класу, навчається з 2012 року в Кудринецькій ЗОШ І-ІІ ступенів Борщівського району Тернопільської області ( довідка Мельнице-Подільської селищної ради від 28 листопада 2019 року №105).        
       За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181СК України).
Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
       Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
       Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
       Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.         
       Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що розмір аліментів в сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття визначений наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року на даний час не забезпечує нормального розвитку дитини, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб дитини, а тому існує об`єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів. 
       Судом встановлено, що визначений розмір аліментів наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2018 не може забезпечити рівень нормального життя доньці сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою і цей розмір є недостатнім для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоров`я, аліментних зобов`язань перед іншими особами не має.
       Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, наданим доказам дав належну правову оцінку, та з урахуванням положення ст. 182 Сімейного кодексу України, Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прийшов до правильного висновку про необхідність збільшення розміру стягнутих аліментів до 2000грн.
       Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.
       Посилання відповідача на те, що він є безробітним та не отримує доходів, які б дозволяли б сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки відповідач є працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має змоги отримувати доходи, до суду надано не було.
       Доказів незадовільного стану здоров`я, наявності інших утриманців та стягнень по виконавчих листах чи наявності інших обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, відповідач не надав. 
       Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.
       Відповідно до ч.1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.        
       Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції і також не можуть бути підставою для скасування рішення суду.         
       З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.        
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       На підставі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -        
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесені.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Постанова складена 22 липня 2020 року.

Головуюча        :                                                                 Г.М. Шевчук 

Судді:                                                                 Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський