ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 805/1411/17-а
адміністративне провадження № К/9901/22580/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року (суддя Бабіч С.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня   2017 року (колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.) у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
В березні 2017 року Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя звернулось до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення з заборгованості з фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» №1977-ХІІ, і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, з січня по лютий  2017 року у розмірі 7 109,78 грн. 
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року  відмовлено у задоволені позовних вимог.
У касаційній скарзі  позивач,  посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати  судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що  пенсія колишньому працівнику відповідача ОСОБА_1 призначена саме як науковому працівнику, а тому відповідач має обов`язок відшкодовувати Пенсійному органу витрати на виплату зазначеної пенсії. Відповідач у встановлені законодавством строки не відшкодовував понесені позивачем витрати на виплату різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, нарахованої відповідно до інших законодавчих актів, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Ухвалою  Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2017 року   відкрито касаційне провадження за  вказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.  
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що  касаційна скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь») є юридичною особою, зареєстрованою Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради 01 жовтня 1996 року; місцезнаходження: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, Орджонікідзевський район, вул. Лепорьского, буд. 1.  Позивач є страхувальником - платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя за № 05-42-04-0001.
Відповідно до картки особового рахунку за період з січня по лютий 2017 року за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 7 109,78 грн., дана заборгованість виникла у зв`язку із невідшкодуванням різниці між сумою пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законів.
Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплатив, позивач звернуся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач не є науковою установою, організацією, підприємством чи вищим навчальним закладом. Відповідач не проходив відповідну атестацію згідно з вимогами Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» № 848, а тому на нього не може розповсюджуватись обов`язок здійснювати фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку має право науковий працівник.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Станом на момент спірного періоду нарахування боргу січень - лютий  2017 року  спірні  правовідносини регулювалися Закон України «Про науково та науково-технічну діяльність» від    26 листопада 2015 року №848-VIII (далі по тексту - Закон №848).
Відповідно до п. 20 частини 1 статті 1 Закону № 848 визначено, що науковий працівник - це науковий працівник-вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) професійно провадить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством.
Згідно з частини 6 статті 37 Закону № 848 різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується:
для наукових (науково-педагогічних) працівників державних, комунальних наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів, а також інших наукових установ, які згідно із статтею 12 цього Закону включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, - за рахунок коштів державного бюджету з урахуванням надходжень від сплати єдиного внеску у розмірі, встановленому частиною дев`ятою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для цієї категорії працівників;
для наукових (науково-педагогічних) працівників інших наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій, підприємств та закладів.
Частина 17 статті 37 Закону № 848 встановлює, що дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно з цим Законом, недержавних університетів, академій, інститутів, що діють відповідно до Закону України "Про вищу освіту", міжнародних наукових організацій, які знаходяться на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджені Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР.
Дія цієї статті також поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників, які працюють у міжнародних наукових організаціях, членом яких є Україна, відповідно до міжнародних договорів України, за умови добровільної сплати страхових внесків відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідно до договорів про добровільну участь, укладених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, з такими підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними).
Відповідно до Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.
Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III-IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації.
Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що вказані норми щодо відшкодування різниці пенсії не регулюють спірні правовідносини, оскільки відповідач не відноситься до суб`єктів, на яких розповсюджується дія Закону № 848.
Так, судами встановлено, що відповідач не є науковою установою, організацією, підприємством чи вищим навчальним закладом.
Згідно довідки № 00191158 про включення до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 29.01.1999, видами діяльності відповідача є: 27.10.0 чорна металургія; 27.52.0 стальне лиття; 27.35.0 виробництво феросплавів та іншої продукції, не віднесеної до інших угруповань; 37.10.1 обробка металевих відходів та лому чорних металів; 51.70.0 інші види оптової торгівлі; 29.14.2 виробництво механічних передач загального машинобудівельного призначення.
Відповідач не проходив відповідну атестацію згідно з вимогами Закону №848, а тому на нього не може розповсюджуватись обов`язок здійснювати фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №    805/1576/17.
На противагу встановленим судами попередніх інстанцій обставин позивачем жодних доказів не надано, будь-яких доречних аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.
Відповідно до    статті 350 КАС України    (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними    Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя залишити без задоволення.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня   2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                       С.Г. Стеценко

                                                                                                                Л.В. Тацій