УКРАЇНА

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 серпня 2020 року м. Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В., 
 
за участю апелянта - ОСОБА_1 
захисника - адвоката Чернової К.А.,  
        
переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні  адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,
у с та н о в и в:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилась в сел. Софіївська-Борщагівка Святошинського району Київської області, працює, зареєстрована по АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -  
             
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн.
 
Також на підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн. 
 
Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні домашнього психологічного насильства. 
 
Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.
 
 16.02.2020 року о 19:00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою:            АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювалась нецензурною лайкою щодо нього, чим завдала шкоду його психологічному здоров`ю. 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання її винуватою та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України незаконним і необґрунтованим,         із грубими порушеннями вимог адміністративного процесуального та матеріального права, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю     в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, уточнивши апеляційні вимоги в судовому засіданні.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Чернової К.А., які підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає строк на апеляційне оскарження необхідним поновити як пропущений з поважних причин, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. 
 
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження     в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності   із законом.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа         в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  
 
 Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
 
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як     на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
 
Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.
 
Зазначені вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належним чином не виконані, виходячи з наступного. 
 
Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, зокрема, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.
 
При цьому така ознака об`єктивної сторони цього адміністративного закону як психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль     у репродуктивній сфері, якщо такі дії чи бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Проте зазначені ознаки об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення як в протоколі серії АПР18 №142997 від 26.02.2020 року /а. с. 12/, так і за текстом постанови судді місцевого суду /а. с. 12/ - не зазначені, що виключає        в діях ОСОБА_1 наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого   ч. 1 ст. 173-2 КпАП України. 
 
Також, на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським 26.02.2020 року /а. с. 1/, тобто набагато пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а саме 19.02.2020 року /а. с. 2, 3, 4, 5, 6/. 
 
Крім цього, за змістом протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КпАП України, так як не містить прізвищ і адреси свідків події /а. с. 1/. 
     
 До того ж, дану адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто     з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки відповідно            до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише    у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи      і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, чим вона була позбавлена права надати пояснення, заявляти клопотання та запросити захисника. При цьому об`єктивних даних про своєчасне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи по суті - матеріали адміністративної справи не містять.
 
Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
 
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.  
 
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
 
Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого рішення. 
 
 За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися чинною та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України. 
 
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги. 
 
Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд,  -  
 
                                         п о с т а н о в и в:
 
На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.   
 
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня          2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження                    в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

                      Суддя
 Київського апеляційного суду                                               В. В. Д з ю б і н