Номер провадження: 33/813/499/20
Номер справи місцевого суду: 504/3507/19 
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року                                                                        м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 02 жовтня 2019 року біля 01 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2105», державний номер НОМЕР_1 по вул. Центральна, 4, с. Першотравневе Лиманського району Одеської області з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту, нестійка хода, незв`язна мова). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння в медичному закладі та з використанням алкотестера «Драгер», у присутності двох свідків відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та зобов`язати Лиманське ВП ГУНП України в Одеській області повернути ОСОБА_1 його водійське посвідчення, а також звільнити його від сплати судового збору. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що первинна апеляційна скарга була подана ним в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, проте постановою Одеського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року вона була повернута апелянту для усунення недоліків. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як суд першої інстанції не врахував, що працівники поліції безпідставно відібрали у ОСОБА_1 водійське посвідчення, грубо порушивши його процесуальній права. Зазначив, що у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, та в той час коли до нього під`їхали працівники поліції, його автомобіль не рухався, що може підтвердити його наречена ОСОБА_2 . 
Також працівники поліції вимагали від нього неправомірну вигоду в розмірі 300 доларів США. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що суд розглянув справи без його участі, чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. 
Судові засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 призначались апеляційним судом на 07.04.2020 року, 10.04.2020 року, 22.05.2020 року, 05.06.2020 року, 12.06.2020 року та 03.07.2020 року, проте ОСОБА_1 жодного разу не прибув до апеляційного суду за викликом. 
В судове засідання апеляційного суду призначене на 22 травня 2020 року прибув ОСОБА_3 , який повідомив, що представляє інтереси ОСОБА_1 за довіреністю.
Відповідно до ст.271 КУпАП,  у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. 
Разом з тим, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02 червня 2016 року, яким Конституцію було доповнено статтею 131-2, за частинами першої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
У «Перехідних положеннях» Конституції України передбачено, що представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
З огляду на викладені норми Основного Закону, які є нормами прямої дії, з 01 січня 2018 року захист та представництво осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності в судах апеляційної інстанції мають право здійснювати лише адвокати.
В свою чергу ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду не надав будь-яких документів про те, що він є адвокатом та за законом має право на надання правової допомоги ОСОБА_1 .
За таких обставин апеляційний суд відмовив ОСОБА_4 у допуску до участі у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Перед судовим засіданням призначеним на 05 червня 2020 року ОСОБА_1 надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що через скрутне матеріальне становище він не має можливості укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом.
За таких обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на захист, апеляційним судом була винесена постанова від 05 червня 2020 року, якою Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеський області було доручено призначити захисника для здійснення захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 .
Згідно відповіді за №02-20/663 від 11 липня 2020 року, яка надійшла на адресу Одеського апеляційного суду з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеський області (далі – Центр) призначити ОСОБА_5 М ОСОБА_6 захисника у справі про адміністративне правопорушення за ініціативою суду не уявляться можливим з огляду на положення чинного Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Разом з тим, директор Центу ОСОБА_7 запропонувала ОСОБА_1 безпосередньо звернутися особисто за місцем фактичного проживання незалежно від реєстрації місця проживання до місцевого центру для отримання безоплатної первинної правової допомоги.
Про вказані обставини апеляційний суд повідомив ОСОБА_1 та надіслав на його адресу копію відповіді №02-20/663 від 11 липня 2020 року, яка надійшла на адресу Одеського апеляційного суду з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеський області.
Проте в судове засідання апеляційного суду призначене на 03 липня 2020 року ОСОБА_1 в черговий раз не з`явився та не звернувся до Центру для отримання безоплатної правової допомоги. 
Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Крім того, Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання та забезпечення його права на захист і на доступ до суду, проте останній шість разів не з`явившись до апеляційного суду за викликом та не залучивши до участі у справі адвоката за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов таких висновків.
Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №097043, з фабули якого вбачається, що 02 жовтня 2019 року біля 01 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2105», державний номер НОМЕР_1 по вул. Центральна, 4, с.Першотравневе Лиманського району Одеської області з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту, нестійка хода, незв`язна мова). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння в медичному закладі та з використанням алкотестера «Драгер» відмовився.
ОСОБА_1 відмовився від підпису вказаного протоколу, проте в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» він не навів будь-яких заперечень по суті порушення, яке ставиться йому у провину. 
Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. 
Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду позбавив себе можливості звернутися до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.
Крім того, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відео-запис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення. Вказаний відео- запис підтвердив факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 02 жовтня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
При цьому, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду позбавив себе можливості надати належні та допустимі докази на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Комінтренівського районного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.О. Толкаченко