УХВАЛА

14 липня 2020 року 
Київ
справа №826/14916/17
адміністративне провадження №К/9901/15474/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС) (правонаступника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) (далі - ГУ ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 у справі за адміністративним позовом ГУ ДФС до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Мостобуд» про стягнення податкового боргу у розмірі 10 260 053, 80 грн,
У С Т А Н О В И В:
23.06.2020 ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020.
За змістом статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги.
Касаційна скарга ГУ ДПС підлягає залишенню без руху як така, що подана з порушенням пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті (частина перша цієї статті стосується оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції) є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
В залежності від підстави касаційного оскарження судового рішення додаткові вимоги до касаційної скарги встановлені нормами абзаців другого - четвертого пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.
В касаційній скарзі ГУ ДПС підставою касаційного оскарження зазначило пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, посилаючись на те, що висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній.
При цьому ГУ ДПС не зазначає норму права, щодо застосування якої Верховний Суд не зробив висновку на теперішній час.
Не зазначено в касаційній скарзі і яка норма матеріального/або процесуального права неправильно застосована (порушена) апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови.
Узагальнене посилання ГУ ДПС в касаційній скарзі, що висновки апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам у справі та суперечать нормам матеріального та процесуального права, не може бути сприйняте як відповідність касаційної скарги вимогам пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, вказуючи пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставою касаційного оскарження, ГУ ДПС в касаційній скарзі одночасно посилається на висновки Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 (справа №826/9218/14) та в постанові від 04.12.2018 (справа №826/14916/17) щодо стягнення податкового боргу, який виник у платника податків після порушення справи про визнання його банкрутом за процедурою, встановленою нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (та/або порушення норм процесуального права) без врахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах є підставою для касаційного оскарження.
Касаційна скарга в такому випадку повинна відповідати, окрім іншого, вимогам абзацу другого пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: в касаційній скарзі повинно бути зазначено, яка норма матеріального права (та/або процесуального права) застосована судом апеляційної інстанції неправильно (порушена) та по-іншому ніж Верховним Судом у конкретній справі (із зазначенням постанови Верховного Суду та справи, в якій вона ухвалена).
Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Позивач документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги до суду не надав.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI) (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 відкрито провадження у цій адміністративній справі.
Частиною першою статті 4 Закону України №3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.
За змістом оскаржуваних судових рішень позовна заява містить вимогу майнового характеру (про стягнення заборгованості в розмірі 10 260 053,80 грн).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, ставка судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у цій адміністративній справі становить 42 040,00 грн (10 260 053, 80 грн х 1,5%) х 200%) але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) .
Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого позивач має право надати/надіслати суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору у встановлених законом України №3674-VI порядку та розмірі.
Керуючись статями 248, 332, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення»    Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без руху.
Встановити для усунення зазначених в ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, але не менше ніж на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.Б. Гусак ,
Судді Верховного Суду