Справа № 346/1116/19 
Провадження № 22-ц/4808/542/20 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Ясеновенко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                        Ясеновенко Л.В.,
суддів:                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,
секретаря                        Капущак С.В.,        
               з участю                         ОСОБА_1 та його представника,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Печеніжинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Калинюка О.П.03 лютого 2020 року в м. Коломиї,
в с т а н о в и в :
13.03.2019 року Печеніжинська селищна рада об`єднаної територіальної громади Коломийського району звернулась з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В заяві зазначила, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , які тривалий час перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.
Відповідачі разом з дітьми проживають по АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що відповідачі не виконують своїх обов`язків по вихованню дітей та не здійснюють належного догляду за дітьми, останні постійно хворіють, сім`я проживає в незадовільних побутових умовах, позивач просив задовольнити позов.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Позбавлено ОСОБА_1  та ОСОБА_2  батьківських прав щодо їхніх неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 19 від 18.08.2009 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 1 від 10.01.2011 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис № 18 від 07.06.2012 року).
В задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1  та ОСОБА_2  батьківських прав щодо їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовлено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дочок ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не цікавляться їхнім духовним та фізичним розвитком, не проявляють щонайменшої батьківської турботи. Разом з тим, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 довів своє виправлення щодо виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, а тому позбавлення відповідачів батьківських прав щодо сина не відповідатиме інтересам останнього.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині позбавлення його батьківських прав.
Так судом не враховано того, що діти хочуть щоб його не позбавляли батьківських прав, а коли він їх відвідує у Міжрегіональному центрі соціально-психологічної реабілітації діти запитують коли він їх забере додому.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що він та його дружина зловживають спиртними напоями, оскільки такий висновок не підтверджений доказами. При цьому, зазначає, що він ніколи не перебував на обліку в наркологічному кабінеті.
Також відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Вказаний перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним, однак зі змісту рішення не зрозуміло з якої із наведених підстав його позбавлено батьківських прав.
Також зазначає, що згідно акту обстеження умов проживання від 26.01.2020 року в будинку прибрано та умови проживання охарактеризовано як задовільні.
При цьому судом не враховано правову позицію, зазначену в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15, про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. 
Просить рішення суду в частині його позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу Печеніжинської селищної ради зазначено, що доводи апеляційної скарги не підтверджені доказами, а тому підстав для скасування рішення суду немає. 
Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.
Представник селищної ради в судове засідання не з`явився. У відзиві на апеляційну скаргу заявив клопотання про розгляд справу без його участі.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.
Встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , які тривалий час перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.
Відповідачі разом з дітьми проживають у житловому будинку загальною площею 42 кв.м., житловою 20 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Актами обстежень матеріально-побутових умов стану сім`ї № № 05, 09, 14, 6, відповідно від 05.02.2018 року, 22.03.2018 року, 18.04.2018 року та 01.02.2019 року, проведених за місцем проживання відповідачів та їхніх неповнолітніх дітей в АДРЕСА_1 , встановлено, що відповідачі не здійснюють належного догляду за дітьми, в будинку холодно, брудно, всюди хаотично розкидані речі домашнього вжитку та одяг, наявний специфічний неприємний запах, відсутні продукти харчування, відповідачі зловживають алкогольними напоями, по декілька днів відсутні за місцем проживання, діти залишаються на вихованні хворої бабусі, зауваження працівників селищної ради та поліції відповідачі ігнорують (а.с. 12-15).
Відповідно до звернення лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Княждвір ОСОБА_6 останній просив сприяння у вирішенні питання вилучення неповнолітніх дітей із сім`ї, оскільки їх перебування, зокрема, дочки ОСОБА_3 , загрожує її здоров`ю і життю. Так, під час виклику швидкої допомоги 29.01.2019 року сімейний лікар зазначив, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно блювала, батьків впродовж 3 діб вдома не було. Дітей годували сусіди у зв`язку з відсутністю в будинку продуктів харчування (а.с. 16).
Згідно із листом Коломийської дитячої лікарні комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради № 30/01-19 від 04.02.2019 року до відділення анестезіології та інтенсивної терапії вказаної лікарні у важкому стані поступила ОСОБА_3 з діагнозом: цукровий діабет І типу, вперше виявлений, в стадії декомпенсації, гіперглікемічна кетоацедотична прекома, токсикоз-ексикоз IV ступеню, гіповалемічний шок, сепсис. Згідно з інформацією сімейного лікаря умови в сім`ї критичні, батьки зловживають алкогольними напоями, зникають з будинку на 2-3 дні, матеріальні умови злиденні, сім`я перебуває на обліку в соціальній службі з 2016 року. 
В листі зазначено про необхідність проведення обстеження умов вказаної сім`ї, проведення організаційних висновків відносно можливості здійснення адекватного догляду батьками за хворою дитиною, щоб не допустити її смерті, оскільки необхідно погодинно, 5 разів на добу вводити підшкірно інсулін ін`єкційно після попереднього аналізу крові, який виконується за допомогою глюкометра, і визначати рівень глюкози в крові. Неправильне введення інсуліну, неотримання їжі після його введення призводить до раптового погіршення стану дитини, коми і смерті (а.с. 17).
Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печеніжинської селищної ради ОТГ від 06.02.2019 року вирішено рекомендувати виконкому вказаної ради вилучити неповнолітніх дітей до інтернатного закладу з подальшим поданням відповідного позову про позбавлення батьківських прав (а.с. 18-20).
12.02.2019 року Печеніжинська селищна рада ОТГ прийняла рішення № 61 про вилучення дітей:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (а.с. 21).
13.02.2019 року дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 доставлено до зазначеного центру, що підтверджується листом останнього № 461/01-17 від 13.02.2019 року (а.с. 22).
Зі змісту характеристик, виданих виконкомом Печеніжинської селищної ради ОТГ та амбулаторією загальної практики сімейної медицини, вбачається, що батьки не слідкують за відвідуванням дітьми навчального закладу, за зовнішнім виглядом дітей, які часто приходять до навчального закладу в брудному одязі та такому, що не відповідає сезону, мають часто педикульоз та неприємний запах, батьківські збори батьки не відвідують (а. с. 23).
До матеріалів справи долучені фотографії житлового будинку, у якому проживають відповідачі та їх діти. Вказані фотографії відображають незадовільні умови проживання, а саме, в будинку розкидані речі, кімнати брудні та не прибрані. (а.с. 28-30).
Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дано роз`яснення про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дочок ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не цікавляться їхнім духовним та фізичним розвитком, не проявляють щонайменшої батьківської турботи і їх повернення в сім`ю до батька, який працевлаштований, і в зв`язку з цим не зможе самостійно забезпечити належного догляду, виховання та лікування дітей, враховуючи вищевказане важке захворювання малолітньої ОСОБА_3 .
Посилання відповідача у скарзі на те, що статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а зі змісту рішення не зрозуміло з якої із наведених підстав його позбавлено батьківських прав, не приймаються до уваги, оскільки, постановляючи рішення, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дочок ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто суд ухвалив рішення на підставі п. 2 ст. 164 СК України, яким передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. 
Доводи скарги про те, що згідно акту обстеження умов проживання від 26.01.2020 року в будинку прибрано та умови проживання охарактеризовано як задовільні, а згідно правової позиції, зазначеній в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків, не спростовують висновків суду, враховуючи наступне.
У акті № 2 обстеження матеріально-побутових умов від 26.01 2020 року, складеного за участі головного спеціаліста служби у справах дітей, зазначено, що у будинку помірно чисто. Однак постіль на ліжку брудна, ОСОБА_2 на момент обстеження була відсутня, і зі слів ОСОБА_1 її не було вдома вже 9 днів. Тобто, такий акт не є доказом зміни поведінки батьків у кращу сторону.
Крім того, як було зазначено вище, дочка ОСОБА_3 04.02.2019 року поступила до відділення анестезіології та інтенсивної терапії Коломийської дитячої лікарні комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради у важкому стані з діагнозом: цукровий діабет І типу, вперше виявлений, в стадії декомпенсації, гіперглікемічна кетоацедотична прекома, токсикоз-ексикоз IV ступеню, гіповалемічний шок, сепсис, що також свідчить про відсутність належного піклування та догляду за дитиною зі сторони батьків. 
Також не приймаються до уваги доводи відповідача про безпідставність висновку суду про зловживання ним та його дружиною алкогольними напоями з посиланням на те, що він ніколи не перебував на обліку в наркологічному кабінеті, оскільки факт зловживання спиртними напоями може бути підтверджений не лише обставиною перебування на обліку у медичному закладі, а й іншими доказами, якими у даній справі є акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачів.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                        Л.В. Ясеновенко
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин

Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.