КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
18 вересня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 757/54513/16
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11554/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого - Левенця Б.Б.,
   суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з Департаменту патрульної поліції на свою користь майнову шкоду у розмірі 50 485,22 грн., витрати на проведення експертизи та підготовки звіту у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір у розмірі 551,20 грн. 
На обґрунтування позову зазначив, що 21 квітня 2016 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. К. Уборевича, 2 в м. Києві, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та перед початком руху не переконалася в безпеці маневру, в результаті чого скоїла наїзд на автомобіль марки «ЗАЗ Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого автомобіль марки «ЗАЗ Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , некеровано здійснив наїзд на автомобіль марки «Шевролет Епіка», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого автомобіль «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_3 , некеровано здійснив наїзд на автомобіль марки «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті чого всі чотири автомобілі отримали механічні пошкодження.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ««ChevroletEpica», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року, винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .
Вказував, що вищезазначеною постановою суду також встановлено, що ОСОБА_2 працює інспектором Департаменту патрульної поліції, тобто під час керування автомобілем «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 та скоєння дорожньо-транспортної пригоди, остання виконувала свої трудові обов`язки.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 , спричиняючи йому майнову шкоду, діяла як працівник Департаменту патрульної поліції, тобто органу державної влади, виконуючи при цьому покладені на неї владні повноваження працівника поліції, а тому обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на юридичну особу, працівником якої вона є.
Вказував, що відповідно до Звіту № 175 про оцінку транспортного засобу від 16 травня 2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Epica», реєстраційний НОМЕР_3 , який належить позивачу, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 50 485,22 грн. Вартість проведення експертизи та підготовки Звіту № 175 про оцінку транспортного засобу становить 1 000,00 грн. 
Також зазначав, що цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Україна» згідно Полісу № АІ/7089759. Разом з тим, з урахуванням практики Верховного Суду, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, позивач вважає, що майнова шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем (т. 1 а.с. 4-8, 112-116). 
У відзиві на позовну заяву представник Департаменту патрульної поліції Ковтун А.М. просив у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначав, що транспортний засіб «ToyotaPrius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «Україна» відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу № АІ/7089759, який був чинний на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, розмір страхового відшкодування, яке страховик ПрАТ «СК «Україна» зобов`язаний виплатити потерпілому за шкоду, заподіяну його майну, становив 50 000,00 грн., франшиза - 0 грн. Вважає, що зобов`язання відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язане ПрАТ «СК «Україна». Разом з тим, ОСОБА_1 до страховика винної особи, тобто ПрАТ «СК «Україна», не звертався (т. 1 а.с. 197-199).
У подальшому позивач подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що висновком експерта № 19/13-1/33-СЕ/18 від 03 вересня 2018 року незалежної судової авто товарознавчої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 51 397,89 грн., а вартість матеріального збитку становить 29 299,44 грн. У зв`язку з ліквідацією ПрАТ «СК «Україна» МТСБУ здійснило позивачу відшкодування шкоди у загальному розмірі 25 039,03 грн. за ремонт автомобіля з урахуванням зносу. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 51 397,89 грн. - 25 039,03 грн. = 26 358,86 грн. (т. 2 а.с. 51-54).
Представник Департаменту патрульної поліції Ковтун А.М. подав письмові заперечення на письмові пояснення позивача, у яких зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів подання до ПрАТ «СК «Україна» заяви про виплату страхового відшкодування або відмови у її виплаті. Те, що позивач не звертався до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування і не отримував від нього відмови, проте, отримав від МТСБУ регламентні виплати у загальному розмірі 25 039,03 грн., тобто в сумі, яка не перевищує розмір страхової суми за заподіяну майнову шкоду згідно з чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди страховим полісом № АІ/7089759, не є підставою для покладання на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу різницю між регламентними виплатами та фактичним розміром шкоди (т. 2 а.с. 76-77).
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 26 358,86 грн., судовий збір в розмірі 551,20 грн., а всього 26 910,06 грн. У решті позову відмовлено (т. 2 а.с. 82-91).
Не погодившись з рішенням районного суду, 04 серпня 2020 року представник Департаменту патрульної поліції - Ковтун А.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову, вирішити питання розподілу судових витрат (т. 2 а.с. 104-117).
В апеляційній скарзі зазначив, що ПрАТ «СК «Україна» анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності та позбавлено членства МТСБУ через заборгованість щодо внесків до фондів МТСБУ. Отже, обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разу недостатності коштів - на МТСБУ. Вказував, що суд не надав оцінки тим обставинам, що позивач взагалі не звертався ні до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, ні до суду з позовом до зазначеного страховика. Позивач обрав невірний спосіб захисту, звернувшись до винної особи, а не до її страховика. Рішенням суду обов`язок щодо виплати страхового відшкодування фактично покладено на роботодавця винної особи, за виключенням здійсненої МТСБУ регламентної виплати, сукупний розмір якої менше страхової суми, зазначеної в полісі № АІ 7089759. Водночас у даній справі не встановлено наявність підстав у ПрАТ «СК «Україна» для невиплати позивачеві страхового відшкодування. Крім того, вартість відновлювального ремонту, частину якої вирішено стягнути з відповідача, враховує податок на додану вартість, що підтверджується висновком. Оскільки позивачем не надано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля,  то стягнення з відповідача суми в розмірі 26 358,86 грн. з урахуванням податку на додану вартість є безпідставним.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін (т. 2 а.с. 128-139).
З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Суд першої інстанції задовольняючи позов частково виходив з того, що відповідач, як роботодавець винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.
Колегія суддів не в повній мірі погодилась з зазначеним з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 квітня 2016 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ToyotaPrius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. К. Уборевича, 2 в м. Києві, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та перед початком руху не переконалася в безпеці маневру, в результаті чого скоїла наїзд на автомобіль марки «ЗАЗ Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого автомобіль марки «ЗАЗ Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , некеровано здійснив наїзд на автомобіль марки «Шевролет Епіка», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого автомобіль «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_3 , некеровано здійснив наїзд на автомобіль марки «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті чого всі чотири автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року визнано винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн. (т. 1 а.с. 11).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «ChevroletEpica»,  реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, який належить позивачу ОСОБА_1 .
Позивачем до суду було надано Звіт № 175 про оцінку транспортного засобу від 16 травня 2016 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet Epica», реєстраційний НОМЕР_3 , який належить позивачу, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 50 485,22 грн. (т. 1 а.с. 14-32).
За підготовку Звіту № 175 про оцінку транспортного засобу ОСОБА_1 сплатив 1 000,00 грн. (т. 1 а.с. 37).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 березня 2018 рокуза клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу (т. 1 а.с. 213-214).
Відповідно до Висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № 19/13-1/33-СЕ/18 від 03 вересня 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику «Chevrolet Epica», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, станом на 21 квітня 2016 року, могла складати 29 299,44 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу, станом на 21 квітня 2016 року, могла складати 51 397,89 грн. (т. 2 а.с. 2-13).
Останній висновок від 03 вересня 2018 року складений без огляду пошкодженого транспортного засобу позивача експертом, висновки експерта, що вартість матеріального збитку «могла складати» певну суму у вищевказаному розмірі містить припущення, а тому з огляду на положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, колегія суддів його відхилила.  
Системний аналіз статей 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до п. 9.1. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.
Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 вищевказаного Закону № 1961-ІV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (пункти 9.2, 9.3 статті 9 Закону                  № 1961-ІV).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
З матеріалів справи вбачається, що станом на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 - Автогосподарства ГУ МВС України в м. Києві була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - «нуль», про що свідчить наявний в матеріалах справи Поліс № АІ/7089759 (строк дії до 04 червня 2016 року) (т. 1 а.с. 38).
Позивач ОСОБА_1 у даній справі не заявляв вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», а просив відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з Департаменту патрульної поліції, працівником якого є винна у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 .
Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та поклав обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на відповідача, відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна».
Поряд з цим, ПрАТ «Страхова компанія «Україна» було припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом за рішенням Господарського суду міста Києва від 17 липня 2019 року, про що в  Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08 серпня 2019 року було зроблено запис: 10651170036015351.
За змістом положень пункту 20.3. статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.
Судом встановлено, що у зв`язку з ліквідацією ПрАТ «Страхова компанія «Україна», МТСБУ відповідно до п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало зобов`язання ПрАТ «Страхова компанія «Україна» та виплатило відшкодування шкоди позивачу у загальному розмірі 25 039,03 грн., що підтверджується листами МТСБУ, які містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 55-56).
Визначення Страховиком 25039,03 грн. розміру матеріального збитку від дорожньо-транспортної пригоди позивач не оспорював.
Проте суд першої інстанції не врахував, що ліміт відповідальності Страховика за вищевказаним полісом був визначений в розмірі 50 000 грн., франшиза - «нуль», а тому необґрунтовано задовольнив позовні вимоги, поклавши на відповідача зобов`язання відшкодувати різницю між виплаченою позивачу сумою та вартістю відновлювального ремонту згідно висновку експерта. Питання про притягнення Страховика як належного відповідача (співвідповідача) до у часті у справі не може бути вирішено на стадії апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскаржуване рішення не може бути визнано законним і обґрунтованим, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.
Щодо судових витрат.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі статті 141 ЦПК України з позивача на користь Департаменту патрульної поліції слід стягнути 827,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 107).
З огляду на положення частини 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково. 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року -  скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ - 40108646) - 827 (вісімсот двадцять сім) грн. 00коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених положеннями пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець
 
                                                                                                                      О.В. Борисова
 
В.М. Ратнікова