Справа № 163/2184/20  Провадження №33/802/664/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України 	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Вергуна Т.С., представника митного органу Пікалюка М.С., захисника Капустіна В.В., скаржника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду від 13 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі  419 437, 25 грн. з конфіскацією в дохід держави автомобіля "Фольксваген" 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 419 437,25 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 29.11.2018 з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Фольксваген" 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 13 149 євро або 419 437,25 гривні за офіційним курсом НБУ, перемістив вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю, подавши митному органу як підставу його переміщення одержаний незаконним шляхом документ – рахунок-фактуру литовської компанії "Gelgotas transportas" № 2018-02167, який містив неправдиві відомості про вартість транспортного засобу у 5500 євро. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом в основу винуватості безпідставно покладені документи, які є неналежними доказами, оскільки не має доказів незаконності чи підробки рахунку –фактури наданого ним при митному оформленні автомобіля на суму 5500 євро, в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення. Також вказує про безпідставність посилання щодо недостовірності зазначеної країни походження транспортного засобу, оскільки, як вбачається з VIN-коду, автомобіль виготовлений в Німеченні і ці дані зазначені у митній декларації. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши доводи скарги, заслухавши пояснення скаржника та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону не дотримав в повній мірі.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
При митному оформленні транспортного засобу ОСОБА_1 надав митним органам, як підставу для переміщення транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 і рахунок – фактуру від 31.10.2018 №2018-02167 на фактурну вартість 5500 єво. 
       З наданих митними органами Литовської Республіки документів встановлено, що вартість транспортного засобу "Фольксваген" 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , митне оформлення якого здійснено за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA205040/2018/033358 від 29.11.2018, становить 13 149,00 євро, що не відповідає відомостям товаросупровідних документів, на підставі яких автомобіль переміщено через митний кордон України, та стало підставою для складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 . 
При цьому, рахунок-фактура від 31.10.2018 №2018-02167 на фактурну вартість 5500 євро містить підписи обох сторін договору купівлі продажу і поданий в оригіналі, містить підпис представника та відбиток печатки компанії "Gelgotas transportas" і не має жодних ознак підробки, тому не зрозуміло, з яких підстав митні органи дійшли висновку, що зазначений рахунок-фактура одержаний незаконним шляхом та містить неправдиві відомості щодо країни походження та фактурної вартості транспортного засобу. 
Частина 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
На думку апеляційного суду, сам по собі факт наявності двох рахунків-фактур, при відсутності даних про те, який з них є підробленим, не дає підстави для висновку про вчинення протиправних дій зі сторони ОСОБА_1 . 
Інші докази у справі не можуть вказувати про наявність умислу в ОСОБА_1 на порушення митних правил.
Наведене дає підстави для висновку, що достатніх, повних і об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, не здобуто і на розгляд не подано.
У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Любомльського районного суду від 13 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Волинського апеляційного суду О.М.Клок