П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3575/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстер П.М.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
25 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Совгири Д. І.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 400000/2019/001555/2 від 11.06.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.06.2019 року ОСОБА_1 придбала у юридичної особи нерезидента “AUTO PLUS”, що знаходиться в місті Дюссельдорф Німеччина, бувший у використанні транспортний засіб Volvo ХС 60 2016 року випуску, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів 1969 см. куб., потужність - 110 кВт, номер кузова/шасі YV1DZARCDG2912054, за ціною 10500 Євро. З метою митного оформлення вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 в інтересах позивача подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію від 08.06.2019 №UA400030.2019.20730 та документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України із заявленою митною вартістю. Проте, Хмельницькою митницею ДФС було відмовлено у митному оформлені вказаного транспортного засобу в результаті чого оформлено картку відмови у митному оформленні від 08.06.2019 № UA400030/2019/01725 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001555/2 від 11.06.2019, яким митну вартість автомобіля визначено на рівні 20700 Євро. Підставою для відмови у митному оформлені автомобіля відповідач зазначив, що до митного оформлення не надано документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001555/2 від 11.06.2019 позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 , через уповноважену особу ОСОБА_2 , надано всі необхідні документи, що дають можливість Хмельницькій митниці ДФС визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом). 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019 року №UA400000/2019/001555/2.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн.40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу автомобіля, рахунку-фактури №06.2019-03 від 06.06.2019 придбала у юридичної особи нерезидента “AUTO PLUS”, що знаходиться в місті Дюссельдорф Німеччина, транспортний засіб марки Volvo модель ХС 60 2016 року випуску, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів 1969 см. куб., потужність - 110 кВт, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , що був у використанні, за ціною 10500 Євро.
З метою митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, а саме: легковий автомобіль марки Volvo модель ХС 60 2016 року випуску, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів 1969 см. куб., потужність - 110 кВт, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , що був у використанні представником позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано до Хмельницької митниці ДФС митну декларацію від 10.06.2019 №UA400030/2019/020894, згідно з якою заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 13463,64 Євро, визначену на основі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1402 від 10.06.2019 (13400,00 Євро), та довідки про транспортні витрати (63,64 Євро).
На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: декларацію про походження товару №06.2019-03 від 06.06.2019; акт про проведення огляду (переогляду) транспортних засобів №UА209070/2-19/04612 від 08.06.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 07.06.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 07.06.2019; калькуляцію транспортних витрат б/н від 10.06.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №1402 від 10.06.2019; договір про надання послуг митного брокера №484 від 06.06.2019; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_4 виданий 23.12.2009; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України FН 386440 від 08.08.2017; рахунок-фактуру №06.2019-03 від 06.06.2019.
Під час митного контролю, в зв`язку з виявленими розбіжностями, ризиком недостовірності заявлення фактурної вартості автомобіля, відсутністю складових митної вартості та з метою відпрацювання згенерованих профілів ризику, позивачу надіслано електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.
Додаткові документи для підтвердження митної вартості не надавалися.
Головний державний інспектор м/п "Хмельницький - центральний" прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів і оформив карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2019/01725. Підставою для відмови слугувало неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України.
Хмельницька митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості №UA400000/2019/001555/2 від 11.06.2019, визначивши вартість вказаного транспортного засобу на рівні 20700,00 Євро.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач при прийнятті оскарженого рішення діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ст.318 Митного кодексу України (МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ст.321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Так, ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Тобто, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Однак, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні застосовуватися методи, закріплені положеннями п.2 ч.1 ст.57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Згідно із ч.1 ст.58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч.2 ст.58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Відповідно до ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
Згідно із ч.3 ст.58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, зі змісту ст.53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ст.58 Митного кодексу України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).
Частиною 5 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно із ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів.
Як встановлено судом першої інстанції, декларантом позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України була подана митна декларація від 10.06.2019 № UA400030/2019/020894 на автомобіль легковий марки Volvo модель ХС 60 2016 року випуску, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів 1969 см. куб., потужність - 110 кВт, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , що був у використанні.
Згідно з вказаною митною декларацією заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 13463,64 Євро, визначену на основі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1402 від 10.06.2019 (13400,00 Євро), та довідки про транспортні витрати (63,64 Євро).
З метою розмитнення вказаного автомобіля позивачем через декларанта було подано до відповідача всі необхідні документи передбачені чинним митним законодавством України.
За результатами розгляду, 11.06.2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001555/2, відповідно до якого відповідач визначив вартість автомобіля 20700,00 EUR. Однак, підстави визначення саме такого розрахунку ціни автомобіля відповідачем, не зазначено. 
Відповідно до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2019/01725, зазначено, що декларантом до митного оформлення не подано документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України.
Судом встановлено, що позивачем надано усі наявні у нього документи, що підтверджують вартість легкового автомобіля зокрема: рахунок - фактуру та визначену ним митну вартість (висновок експерта №1402 від 10.06.2019).
Колегія суддів наголошує, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №1402 від 10.06.2019 є дійсним та не скасованим.
Стосовно використаної відповідачем при коригуванні митної вартості ціни з мережі Інтернет, зокрема з сайтів  mobile.de та autoscout24.com колегія суддів ставиться критично, оскільки така оцінка була здійснена без технічного огляду вказаного автомобіля щодо реального стану автомобіля.
Слід зауважити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі № 809/784/16.
Крім того, стосовно переліку документів, визначених в пунктах 7-8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України (страхові документи), то такі документи не стосуються спірних правовідносин, оскільки згідно законодавства України подання останніх під час декларування транспортного засобу є правом декларанта, а не обов`язком.
Також, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач під час розгляду справи суду не надав.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання відповідача про не зазначення вартості страхування є лише припущенням, та таким, що не може достовірно свідчити про таку обставину. У постанові Верховного Суду від 13.02.2018 по справі № 803/1112/17 вказано, що у разі, якщо митниця стверджує, що страхування все-таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого автомобіля ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Серед іншого, суд критично ставиться до посилання відповідача на заявлення позивачем недостовірних відомостей щодо пробігу вказаного вище легкового автомобіля з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку-фактури пробіг придбаного автомобіля станом на момент оформлення договору купівлі-продажу, а саме 06.06.2019 року становив 189 469 км,  вказаний договір був підписаний в місті Дюссельдорф в країні Німеччині. Однак при проведенні експертизи 10.06.2019 року, пробіг автомобіля складав 191347 км (вказана експертиза була проведена в м.Хмельницький, Україна). Таким чином різниця між пробігом складає 1878 км. Відповідно до даних, середня, але не виключна відстань між містом Дюссельдорф та Хмельницьким складає 1670 км, таким чином розбіжність пробігу пояснюється транспортуванням вказаного автомобіля із м.Дюссельдорф до м.Хмельницький, а також експлуатацією вказаного автомобіля на протязі чотирьох днів до проведення вищевказаної експертизи. Окрім того пробіг вказаного автомобіля підтверджується відомостями із сервісної книжки (а.с.85-91, 96-101). 
З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що допущені митним органом порушення призвели до прийняття неправомірного рішення, яким скориговану митну вартість товару, автомобіля марки Volvo модель ХС 60 2016 року випуску, двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів 1969 см. куб., потужність - 110 кВт, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , що був у використанні. До них належать: відсутність аргументації та невідповідність нормам митного законодавства в прийнятому рішенні, що в свою чергу потягнуло за собою неправомірність проведення наступних дій митним органом, в тому числі і прийняття рішення про коригування митної вартості товарів 11.06.2019 року №UA400000/2019/001555/2.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Матохнюк Д.Б.