ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 р.	Справа № 520/1102/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
позивача - ОСОБА_1 
          третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 , головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 31.01.2020  по справі № 520/1102/2020
за позовом      ОСОБА_1      
до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  третя особа     ОСОБА_2   
          про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          У січні 2020 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( далі - відділ ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах м.Харкова, відповідач), третьої особи ОСОБА_2 ( далі - ОСОБА_2 , третя особа), в якому просила:
          - зобов`язати відділ ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах м.Харкова внести зміни до актового запису про народження № 611, складеного 22.09.2005, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_3 на ОСОБА_3;
          - змінити відомості про батька дитини з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .
          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 відмовлено у відкритті провадження по справі № 520/1102/2020.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просила скасувати оскаржувану      ухвалу та прийняти постанову, якою передати справу на розгляд до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розгляд справи в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом оскарження в даному випадку є неправомірні дії відповідача ( суб`єкта владних повноважень) щодо відмови внести зміни до актового запису про народження, що є публічно-правовим спором, який має розглядатися відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України). 
18.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/1102/2020.
30.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. 
14.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження після усунення недоліків. 
29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
          Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача, третю особу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судовим розглядом встановлено наступні обставини, які не оспорені сторонами.
          У 2019 році ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо внесення змін до актового запису про народження № 611 від 22.05.2005 ОСОБА_3 .
           04.01.2020 відділом ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах м.Харкова складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким відмовлено у внесенні таких змін.
          Не погодившись з висновком відповідача про неможливість внесення змін до актового запису, позивач звернулася із позовом до суду.
          Відмовляючи у відкритті провадження по справі за даним адміністративним позовом суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернулась до суду для захисту свого немайнового права на внесення змін до актового запису про народження, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до такого актового запису, а тому спір, який виник між сторонами, не є публічно-правовим та має розглядатись в порядку цивільного судочинства.  
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
          Згідно з ч.1, ч.3 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду
          Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
          Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
          Велика Палата Верховного Суду, висновки якої, з урахуванням вимог ч.5 ст.242 КАС України, підлягають обов`язковому застосуванню до спірних провідини, у постанові від 03.07.2018 по справі №826/27224/15 також наголосила на тому, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.
          Так, приватноправові відносини вирізняються наявністю особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
          Приписами ч.1, ч.2 , ч.3 ст.49 Цивільного кодексу   (далі -   ЦК України) унормовано, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених   законом, зміна імені, смерть.
          Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01.07.2010 №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398).
          Положеннями ч.1 ст.9 вказано Закону встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті , тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.
          Колегія суддів зауважує, що у справах про оскарження відмови у реєстрації запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє, чи відповідне рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України, а також, чи прийняте воно обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. 
          Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. 
          Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для реєстрації актових записів цивільного стану.
          Наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 425/2737/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, суд апеляційної інстанцї враховує при ухваленні рішення. 
          Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису № 611 від 22.09.2005  про народження дитини ОСОБА_3 , змінивши його прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 та змінити відомості про його батька з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .
          При цьому позивач не оскаржувала відмову відповідача внести такі зміни, визнати неправомірними його дії також не просила. 
          За наслідком аналізу змісту позовної заяви, колегія суддів зазначає, що об`єктом перевірки у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, що свідчить про приватноправовий характер спору між сторонами.           
          За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України)  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
          З огляду на викладене та враховуючи викладені вище правові норми колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції про те, що спір у справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
          Той факт, що відділ ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах м.Харкова, є відповідачем у цій справі, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.
          Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №820/4733/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
          Доводи апелянта про те, що предметом оскарження в даній  справі є неправомірні дії відповідача, що свідчить про належність спору до адміністративного, колегія суддів  визнає помилковими, оскільки позовна заява   не включає такої вимоги, а містить лише вимогу щодо зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису.
          Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують його правильність, а тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року по справі №  520/1102/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  20.07.2020