У Х В А Л А  
05 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 370/476/16-ц
провадження № 61-10242ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В :
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада                       2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 
30 березня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з                                         АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 75 000 доларів США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 213 570 грн пені та 17 553,70 грн 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
09 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року, у якій скаржник просить зазначені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
У касаційній скарзі Банк зазначає, що судами не було враховано правові висновки Верховного Суду, які висловлені у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 524/3979/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі №522/22780/15-ц, в яких зазначено, що на фізичну особу покладено обв`язок нерозголошення інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.
Крім цього, разом з касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» заявляє клопотання про зупинення виконання рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада 2016 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК Україниза наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність такому, зокрема ймовірність утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення дії судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, метою вирішення питання про зупинення виконання/дії судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Оскільки, у клопотанні не наведено жодних доводів та не надано доказів, які дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваних судових рішення до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                                                   Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Макарівського районного суду Київської області матеріали справу № 370/476/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів.
Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  про зупинення виконання рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 листопада 2016 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року до закінчення 
їх перегляду в касаційному порядку.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Сімоненко
                                                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                                                     Є. В. Петров