справа № 752/22578/18                                   головуючий у суді І інстанції - Чередніченко Н.П.
провадження № 22-ц/824/10820/2020           суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
23 вересня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова Віталія Олександровича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
У червні 2019 року АТ «Ідея Банк» звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати повідомлення державного виконавця примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Херсонській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29 травня 2019 року; зобов`язати відділ примусового виконання рішень прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий Голосіївським районним судом міста Києва 09 квітня 2019 року.     
Скарга обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року задоволено позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Постановлено вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль FORD C-MAX, 2012 року випуску, та передати ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. У рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором в сумі 117 467 грн., звернуто стягнення на предмет застави - вищезазначений автомобіль. На підставі вказаного судового рішення були видані виконавчі листи, які 23 травня 2019 року АТ «Ідея Банк» пред`явив до примусового виконання. Однак, повідомленням головного державного виконавця від 29 травня 2019 року виконавчий лист про звернення стягнення на предмет застави був повернутий стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Заявник вважає вказане повідомлення незаконним та таким, що порушує інтереси АТ «Ідея Банк» як стягувача, оскільки резолютивною частиною рішення суду визначено захід примусового виконання.
УхвалоюГолосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у задоволенні скарги ПАТ «Ідея Банк» відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.  
В обґрунтування доводів апеляційної скарги стягувач зазначає, що захід примусового виконання визначений резолютивною частиною рішення, на виконання якого видано виконавчий лист. Повноваження щодо звернення стягнення на заставлене майно належить саме органам ДВС, а не позивачу (стягувачу), який не має жодних повноважень для виконання законного рішення суду у разі фактичної відмови боржника добровільно його виконати. Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і фактична відмова державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання допускається у виключних випадках, з наведенням чітких та обґрунтованих мотивів цього.     
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії головного державного виконавця Колпакова В.О. кореспондуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням суду звернуто стягнення на предмет застави та надано стягувачу всі права та повноваження на відчуження транспортного засобу. Визначений рішенням суду порядок реалізації майна не передбачений законом України «Про виконавче провадження». Фактично стягувач обрав спосіб звернення стягнення на предмет застави не за рішенням суду, з подальшим його примусовим виконанням, у разі необхідності, згідно з порядком його реалізації, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», а у позасудовий спосіб - шляхом надання йому права продажу предмета застави третій особі, що не підлягає примусовому виконанню.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено,що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено. Вилучено у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль FORD C-MAX, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.14970, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 117 467 грн. звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль FORD C-MAX, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу - власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо) (а.с.65).
09 квітня 2019 року Голосіївським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 752/22578/18 на виконання зазначеного рішення суду (а.с.86).
23 травня 2019 року АТ «Ідея Банк» подана заява про відкриття виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Херсонській області (а.с.88).
Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Херсонській області Колпаков В.О. виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 травня 2019 року на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (а.с.89).
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі статтею 1 «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави  в  разі,  якщо  в  момент  настання  терміну    виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано,  якщо  інше не передбачено законом чи договором.
Повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, виконавець виходив з того, що у нього відсутні повноваження щодо примусового виконання рішення із зазначеним способом звернення стягнення на предмет застави. При цьому, у постанові виконавець послався на ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 21 Закону України «Про заставу».  
Зі змісту резолютивної частини судового рішення, яке ухвалено на користь АТ «Ідея Банк», вбачається, що у боржника вилучено транспортний засіб, який є предметом застави та передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надано ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу. 
Звертаючись до суду з зазначеною скаргою на рішення державного виконавця, скаржник не звернув уваги, що суд першої інстанції видав виконавчий лист, лише частково зазначивши у ньому резолютивну частину рішення, а саме: «В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.14970, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в сумі 117 467 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль FORD C-MAX, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу - власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо)».
Іншу частину судового рішення, яка б підлягала примусовому виконанню, а саме частину, що стосувалася вилучення транспортного засобу у боржника та передачі його стягувачу у виконавчому листі зазначено не було.
Отже, зі змісту поданого до виконання виконавчого листа не вбачається підстав для примусового виконання рішення, оскільки після набрання рішенням суду в цій частині законної сили ПАТ «Ідея Банк» набув права виконати його самостійно у зв`язку з наданням йому всіх повноважень на відчуження транспортного засобу.
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги щодо визначення заходу примусового виконання резолютивною частиною рішення, належності повноважень щодо звернення стягнення на заставлене майно органам ДВС, а також посилання скаржника на рішення Європейського суду з прав людини, не можуть бути підставою для задоволення скарги АТ «Ідея Банк».
За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Судове рішення складено 23 вересня 2020 року.

 
Головуючий                                                               Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                    Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                     Яворський М.А.