Справа № 369/15524/19	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції  Омельченко М.М.	
Провадження № 33/824/1601/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції  Семенцов Ю.В.	

 
                                      КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            ___________________________________________________________________
 
                                                          П О С Т А Н О В А
                                                             іменем України
 
10 вересня 2020 року                                                                                              Київ
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року, відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою:                        АДРЕСА_1 ,
якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
            Постанова щодо ОСОБА_2 , якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не оскаржується.
                                                В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови, 17.11.2019 року об 11 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області по вул. Тарасівській на перехресті з вул. Крушельницької при виконанні обгону не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем марки «MAN 25.280» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попутно та повертав ліворуч на вул. Крушельницької. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила                        п. 14.6 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене                                     ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 223937 «17.11.2019 року об                            11 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MAN 25.280»                                    д.н.з. НОМЕР_2 в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області                                      по вул. Тарасівській, не впевнився в безпечності маневру повороту ліворуч на                                вул. Крушельницької та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась в попутному напрямку.                            При зіткненні автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року відносно: ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням строку накладення адміністративного стягнення; ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав її винною у вчиненні ДТП, оскільки відповідно матеріалів справи, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що на момент здійснення нею маневру обгону, вона виконала всі умови для безпечного його здійснення, що підтверджується і висновком експертного дослідження від 11.01.2020 року № 12-1/47, однак суд не врахував зазначений висновок, не взяв до уваги її показання та не надав їм належної оцінки. Вважає, що судом умисно не було враховано той факт, що перехрестя, на якому вона здійснювала обгін не                       є рівнозначним, а лише приляганням другорядної дороги. Окрім того, суд не звернув уваги на невідповідність протоколу вимогам закону, у якому відсутнє посилання на конкретне місце вчинення ДТП, відсутня відмітка про роз`яснення особі, яка притягується до відповідальності, про її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, на схемі місця ДТП не зазначена ширина полоси проїзної частини, відсутня фото таблиця до схеми ДТП, огляд на стан сп`яніння учасників ДТП не проводився. Таким чином, вважає, що сукупність досліджених доказів, відсутність дорожніх знаків та розмітки, розташування транспортних засобів та наявних на них пошкоджень, пояснень учасників ДТП та висновок експертного дослідження від 11.01.2020 року № 12-1/47 дає підстави дійти висновку про наявність порушень саме зі сторони водія ОСОБА_2 , а її вини у вказаному ДТП немає. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката                     Бенедюка С.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга                            не підлягає до задоволення, виходячи   з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
При прийняті рішення щодо дій водія ОСОБА_1 місцевим судом було дотримано вказані вимоги закону.
Висновок суду про наявність вини в діях водія ОСОБА_1 відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Такі висновки підтверджуються сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 223937                              від 17.11.2019 року та серії ДПР18 №223936 від 17.11.2019 року, схемою ДТП, іншими зібраними у справі матеріалами.
Суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі щодо                              ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення до дня розгляду справи судом  минуло більше трьох місяців.
Як вбачається з матеріалів справи водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області по вул. Тарасівській на перехресті з вул. Крушельницької при виконанні обгону не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем марки «MAN 25.280» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попутно та повертав ліворуч на вул. Крушельницької. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Відповідно п. 14.6. Правил дорожнього руху, обгін заборонено зокрема і на перехресті.
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених судом першої інстанції доказів, вважає, доведеною, поза розумним сумнівом, вину                                           ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis» здійснювала маневр обгону на перехресті, тобто на забороненій ділянці дороги.
Доводи апелянта про те, що на вказаному відрізку дороги по напрямку руху були відсутні попереджувальні знаки про наявність перехрестя (п. 14.6 ПДР), при якому обгін заборонено, а також відсутня суцільна лінія розмітки (п. 1.1 ПДР), яка могла б вказати на заборону маневру обгону, апеляційним судом вважаються неспроможними, оскільки водій ОСОБА_1 мала дотримуватися загальновстановлених правил дорожнього руху, а саме п.1.3 цих Правил, згідно з яким, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил, при цьому водій ОСОБА_1 мала можливість оцінити дорожню обстановку, наявність перехрестя на вказаному відрізку дороги, що забороняє правилами дорожнього руху здійснювати обгін. Разом з тим, відсутність попереджувального знаку про наявність перехрестя, дорожньої розмітки та відсутність транспорту на зустрічній смузі руху не може свідчити про відсутність вини в діях ОСОБА_1 щодо вчинення ДТП.
Доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо не врахування висновку експертного дослідження від 11.01.2020 року № 12-1/47 КНДЕКЦ, апеляційний суд не може визнати слушними, оскільки вказаний висновок складений лише на підставі наданих стороною захисту вихідних даних, що позбавляло експерта провести всебічне та повне дослідження та надати обґрунтовані висновки, окрім того при виконанні даного висновку експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта, тому твердження судового експерта То ОСОБА_4 є висновком у заданій йому водієм ОСОБА_1 дорожній ситуації.. Враховуючи однобічність наданих експерту вихідних даних, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги даний висновок експертного дослідження.
Посилання апелянта, що працівниками поліції не було проведено огляд на стан сп`яніння водіїв не ґрунтується на вимогах закону, так як відповідно п. 8 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи, травмованих чи загиблих осіб внаслідок ДТП не було.
Щодо невідповідності вимогам закону складеного відносно ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення, то суд вважає, що він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить чітко викладену суть вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Посилання апелянта, що їй не було роз`яснено її прав та обов`язків, спростовується підписом ОСОБА_1 наявним в протоколі про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, схема місця дорожньо-транспортної пригоди містить відомості, що дозволяють відновити розташування транспортних засобів під час дорожньо-транспортної пригоди, повне відображення місця та події адміністративного правопорушення, а тому посилання апелянта щодо невідповідності схеми є необґрунтованими. Окрім того, суд зауважує, що після ознайомлення із схемою всі учасники підписали вказану схему без будь-яких зауважень чи застережень.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 , що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки місцевого суду                         в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження по справі                               за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях  ОСОБА_1 , апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                             П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,                   а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

     Суддя 
Київського апеляційного суду                                              Ю.В.Семенцов