ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2020 р.           Справа№ 910/8289/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників сторін: згідно з  протоколом судового засідання від 24.06.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Представництва "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем"
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 
у справі № 910/8289/19 (суддя - Гумега О.В.)
за позовом          Представництва "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем"
до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії, а саме:
зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" розблокувати рахунок № НОМЕР_1 ;
зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" поновити Представництву "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" (АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем") надання банківських послуг та доступ до системи "Приват-24 для бізнесу".
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 06.02.2019 відповідач заблокував рахунок Представництва "Акціонерного товариства "Конструкторское бюро навигационных систем", припинив надання банківських послуг та доступ до системи "Приват-24 Бізнес". Будь яких рішень суду, державного чи приватного виконавця, або інших законних підстав для накладення арешту (блокування) на грошові кошти позивача, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 Приватбанку немає. До позивача не було застосовано персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Вказані дії та бездіяльність відповідача перешкоджають веденню господарської діяльності позивача, зокрема щодо виплаті заробітної плати та платежів до бюджету.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд вказав, що враховуючи перебування АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем" у переліку юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" у вигляді, зокрема, блокування активів та з огляду на приписи ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відповідно до якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком, суд дійшов висновку, що Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" правомірно заблоковано рахунок № НОМЕР_1 позивача та припинено надання банківських послуг.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вказує, що законні підстави для призупинення відповідачем надання банківських послуг та блокування (арешту) рахунків позивача відсутні, оскільки в додатку №2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" відсутнє посилання на Представництво  "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем".
Скаржник звертає увагу, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 22.04.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем'' не є юридичною особою. Відомості про зазначене представництво як юридичну особу відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-пщприсмців та громадських формувань. Отже, до юридичної особи Акціонерного товариства «Конструкторське бюро навігаційних систем "Навіс" (Акционерное общество «Конструкторское бюро навигационных систем "Навіс", 121170, Російська Федерація, м. Москва, вул. Кульнева, 3, корп. 1, ИНН 7725075060, КПП 773001001, ОГРН 1027700456024, ОКПО 44473627, генеральний директор - Бабаков Валерій Миколайович), від імені та за дорученням якого діє позивач, застосовані обмежувальні заходи (санкції), також санкції розповсюджуються й на її представництва та філії. Тобто, представництво не може використовувати грошові кошти, які надійшли на користь клієнта від особи, зазначеної в санкційних списках, до якої застосовані санкції "блокування активів".
16.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" подано додаткові пояснення, в яких відповідач вказує, що твердження скаржника про те, що в Постанові НБУ №73 від 03.07.2018 "Про внесення змін до Постанови НБУ від 01.10.2015 № 654" зазначено про дозвіл підсанкційним особам здійснювати фінансові операції є безпідставним, оскільки положення Постанови НБУ № 654 не виключають одна одну, а окремо врегульовують порядок дії банків при застосуванні санкцій. У свою чергу, Постанови НБУ № 654 та № 73 не містять жодних виключень, які б свідчили про надання дозволу підсанкційними особам здійснювати фінансові операції щодо оплати заробітної плати співробітників, відрахувань для оплати податків та зборів на території України, тощо.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2020 справу № 910/8289/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 поновлено Представництву "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19, відкрито апеляційне провадження та справу  призначено до розгляду на 01.06.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 оголошено перерву у розгляді справи № 910/8289/19 до 24.06.2020. 

Явка представників сторін

Позивач у судове засідання, призначене на 24.06.2020, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом представника позивача у розписці про оголошення перерви, наявною у матеріалах справи.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.06.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення  позову.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та заяви, на відкриття рахунку, 06.03.2017 Представництву "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" відкрито рахунок № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк".
Позивач вказав, що 06.02.2019 відповідач заблокував рахунок Представництва "Акціонерного товариства "Конструкторское бюро навигационных систем", припинив надання банківських послуг та доступ до системи "Приват-24 Бізнес".
Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" зверталось до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" з листами №181-02 від 06.02.2019, №181-03 від 08.02.2019, №181-04 від 08.02.2019, №181-05 від 08.02.2019, №181-20 від 28.03.2019, в яких просило надати виписки та платіжні доручення по рахункам за 06.02.2019, розблокувати рахунки представництва та надати письмову відповідь про причини блокування рахунків представництва.
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" направило позивачу електронні листи №20.1.0.0.0/7-190208/895 від 12-02-2019,  №20.1.0.0.0/7-190208/833 від 20-02-2019,  №20.1.0.0.0/7-190208/904 від 20-02-2019, в яких вказало, що банком встановлено, що Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" не є юридичною особою та діє від імені і за дорученням іноземного суб`єкта господарської діяльності Акціонерного товариства «Конструкторське бюро навігаційних систем «Навіс» (Російська Федерація) (ИНН 7725075060 КПП 773001001), до якого згідно Указу Президента України від 21.06.2018 №176/2018 застосовано вісім видів санкцій (терміном три роки), у тому числі санкції у вигляді блокування активів. Банк зазначив, що відповідно до Закону України "Про санкції" та підпункту 7 пункту 1 Постанови правління НБУ від 01.10.2015 №654  "Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" вчинено дії щодо реалізації відповідних персональних санкцій щодо осіб, зазначених у додатках до рішення Ради національної безпеки і оборони України.
Не погодившись з вищезазначеними діями банку, позивач звернувся  із позовними вимогами, в яких вказав, що вказані дії та бездіяльність відповідача перешкоджають веденню господарської діяльності позивача, зокрема щодо виплати заробітної плати та платежів до бюджету, у зв`язку з чим, просив зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" розблокувати рахунок № НОМЕР_1 та поновити Представництву "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" (АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем") надання банківських послуг та доступ до системи "Приват-24 для бізнесу".

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Відповідно до частин 2, 3  статті 4 Господарського процесуального кодексу України    юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Як встановлено у  статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України).
Статтею 1068 Цивільного кодексу передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
За приписами статті 1073 Цивільного кодексу України у  разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальновизнаних міжнародних норм і правил, констатуючи, що пріоритетами національних інтересів України є, зокрема, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, захист державного суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності державних кордонів, недопущення втручання у внутрішні справи України, розвиток рівноправних взаємовигідних відносин з іншими державами світу в інтересах України, заявляючи, що пряме або опосередковане втручання у внутрішні і зовнішні справи України під будь-яким приводом є неприпустимим, усвідомлюючи потребу невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод, Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про санкції".
Частинами 1, 2  статті 1 Закону України "Про санкції" визначено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи. Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
Видами санкцій згідно з цим Законом є: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона користування радіочастотним ресурсом України; 9) обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування; 10) заборона здійснення державних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також державних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України; 12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом; 13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави; 16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами; 21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України; 22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод; 24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (ч.1 ст.4 Закону України "Про санкції").
Відповідно до частин 1, 3 ст. 5 Закону України "Про санкції" пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України. Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Указом №176/2018 від 21.06.2018 Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
Пунктом 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до окремих фізичних і юридичних осіб та внесено зміни до санкцій, застосованих відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеного в дію Указом Президента України №126 від 14.05.2018, виклавши додатки 1 та 2 до зазначеного рішення.
У додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.05.2018 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" визначено перелік юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції).
Суд першої інстанції встановив, що пунктом 480 Додатку № 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" щодо юридичної особи Акціонерне товариство "Конструкторське бюро навігаційних систем "Навіс" (Акционерное общество "Конструкторское бюро навигационных систем "Навис". 121170. Російська Федерація, м. Москва, вул. Кульнєва. 3. корп. 1. ИНН 7725075060. КПП 773001001. ОГРН 1027700456024. ОКПО 44473627. генеральний директор - Бабаков Валерій Миколайовичі) від імені якого діє Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем", застосовано обмежувальні заходи (санкції) згідно із Законом України "Про санкції", а саме:
блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;
обмеження торговельних операцій;
обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;
запобігання виведенню капіталів за межі України;
анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
заборона здійснення державних закупівель товарів, робіт, послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також державних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;
припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності.
Строк застосування зазначених санкцій - 3 роки.
Керуючись Законами України "Про санкції" та "Про Національний банк України", Указом Президента України №549/2015 від 16.09.2015  "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2015 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" правлінням Національного банку України 01.10.2015 прийнято Постанову №654 "Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
Відповідно до пункту 7 Постанови №654 від 01.10.2015 банкам України постановлено заблокувати кошти / зупинити фінансові операції осіб, зазначених у санкційних списках, у такому порядку - кошти, що надійшли на користь клієнта від особи, зазначеної в санкційних списках, до якої застосовані санкції "блокування активів" та/або "зупинення фінансових операцій", банк обліковує на відповідному балансовому рахунку, призначеному для обліку кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.
Пунктом 31 Постанови №654 від 01.10.2015 правління Національного банку України "Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" банкам України заборонено проводити операції, які: 1) мають на меті, сприяють або можуть сприяти уникненню обмежень, установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями); 2) порушують, сприяють або можуть сприяти порушенню обмежень, установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями). 
Отже, враховуючи перебування АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем" у переліку юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" у вигляді, зокрема, блокування активів. З огляду на приписи статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", згідно з якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком, суд першої інстанції дійшов обгрунтовного висновку, що Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" правомірно заблоковано рахунок №26003051525714 позивача та припинено надання банківських послуг.
Твердження апелянта про відсутність законних підстав для призупинення відповідачем надання банківських послуг та блокування (арешту) рахунків позивача, оскільки в додатку №2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.06.2018 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" відсутнє посилання на Представництво  "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем", колегія суддів визнає безпідставним, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 2, 3 статті 95 Цивільного кодексу України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем'' не є юридичною особою. Позивач діє від імені та за дорученням іноземного суб`єкта господарської діяльності АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем Навіс", Російська Федерація (Код 77250750601).
Таким чином, оскільки до юридичної особи Акціонерного товариства «Конструкторське бюро навігаційних систем «Навіс» (Акционерное общество «Конструкторское бюро навигационных систем «Навис», 121170, Російська Федерація, м. Москва, вул. Кульнева, 3, корн. 1, ИНН 7725075060, КПП 773001001, ОГРН 1027700456024, ОКПО 44473627, генеральний директор - Бабаков Валерій Миколайович), від імені та за дорученням якої діє представництво, застосовані обмежувальні заходи (санкції), тому вказані санкції розповсюджуються і на  Представництво "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем''. 
Стосовно  посилань скаржника на Постанову НБУ № 73 від 03.07.2018 "Про внесення змін до Постанови НБУ від 01.10.2015 №654", якою, на думку позивача, дозволено підсанкційним особам здійснювати фінансові операції щодо оплати заробітної плати співробітників на території України, відрахувань для оплати податків та зборів на території України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з абзацем 11 підпункту 7 пункту 1 Постанови НБУ №654, зі змінами Постанови НБУ № 73 від 03.07.2018, банк зобов`язаний відмовити клієнту у виконанні розрахункового документа, який передбачає переказ коштів за межі України або наслідком якого може бути виведення капіталів за межі України, якщо до ініціатора та/або отримувача переказу застосовано санкцію "запобігання виведенню капіталів за межі України", за винятком переказу коштів за зовнішньоекономічними договорами, розрахунки за якими здійснюються: за фактично поставлену продукцію на митну територію України; з використанням документарних акредитивів за умови представлення документального підтвердження відвантаження продукції або фактичного поставлення продукції на митну територію України.
При цьому, абз. 5 пп. 7 п. 1 Постанови НБУ № 654 встановлено, що банк зобов`язаний відмовити у виконанні розрахункового документа клієнту, зазначеному в санкційних списках, шо є ініціатором переказу та до якого застосовані санкції "блокування активів" та/або "зупинення фінансових операцій банк зобов`язаний відмовити клієнту у виконанні розрахункового документа на користь особи, зазначеної в санкційних списках, до якої застосовано санкції "блокування активів", "зупинення фінансових операцій", "зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань" та/або "зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (заборона надавати кредити, позики, фінансову допомогу, гарантії; заборона здійснювати кредитування через купівлю цінних паперів; заборона придбання цінних паперів).
Таким чином, зазначені положення Постанови НБУ №654 окремо врегульовують порядок дії банків при застосуванні санкцій.
У свою чергу, слід зазначити, що Постанови НБУ № 654 та № 73 не містять виключень, які б свідчили про надання дозволу підсанкиійним особам здійснювати фінансові операції щодо оплати заробітної плати співробітників, відрахувань для оплати податків та зборів на території України.
З огляду на вказане вище, наявність чинних законодавчо встановлених обмежень щодо особи, до якої застосовано персональні економічні санкції, виключає можливість суду, у даному випаду, зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" розблокувати рахунок № НОМЕР_1 та поновити Представництву "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" (АТ "Конструкторське бюро навігаційних систем") надання банківських послуг та доступ до системи "Приват-24 для бізнесу".
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, застосування певних засобів судового захисту не є необмеженим та не може призводити до порушення приписів чинного законодавства, а у даному випадку Закону України "Про санкції". 
Разом з тим, слід вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на те, що відповідачем неправомірно заблоковано рахунок Представництва "Акціонерного товариства "Конструкторское бюро навигационных систем" та припинено надання банківських послуг, визнаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем надано суду належні докази на спростування викладених обставин у позовній заяві та апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Представництва "Акціонерного товариства "Конструкторское бюро навигационных систем" задоволенню не підлягають.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Представництва "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19 задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19    слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Представництва "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/8289/19   залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Представництва "АТ "Конструкторское бюро навигационных систем".
4. Матеріали справи №910/8289/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено  01.07.2020.
Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко