ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9812/19(ЗП/280/102/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду  від 25 жовтня 2019  року (суддя Садовий І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудника Сергія Володимировича про зобов`язання вчинити певні дії, скасування ухвали та відшкодування моральних збитків, -                                        
                                                
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудника С.В. просить:
- встановити, що суддя Прудник Сергій Володимирович в ухвалі суду від 26.09.2019 по справі №612зп-19 160/9316/19 приховав юридичний факт про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії та гарантує право звернення будь-якого громадянина чи людини до суду задля захисту порушеного права без жодних обмежень чи умов, що свідчить про упередженість суду на користь відповідачів та має ознаки кримінального злочину, встановлені статтею 364 Кримінального кодексу України та зобов`язати суддю Прудника Сергія Володимировича відновити та забезпечити право громадянина України ОСОБА_1  на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України задля забезпечення позову та позовної заяви «Про забезпечення Кабінетом Міністрів України, Дніпропетровською обласною радою та Дніпропетровською обласною державною адміністрацією особистого немайнового права громадянина України ОСОБА_1 на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля», відновлення порушеного права, забезпечення права на звернення до суду на підставі статті 8 Конституції України та відшкодування моральної шкоди за порушене право;
- встановити, на підставі листа Державної судової адміністрації від 22.03.2019 № ІМФ/Б227-19-322/19, що заява про забезпечення позову та позовна заява «Про забезпечення Кабінетом Міністрів України, Дніпропетровською обласною радою та Дніпропетровською обласною державною адміністрацією особистого немайнового права громадянина України ОСОБА_1  на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля» у справі № 605зп-19 160/9234/19, яка була подана через систему «Електронний суд» у додатках до заяви про забезпечення позову та довідка про дохід і довідка про відсутність додаткового доходу за 2018 рік, містять підпис громадянина України ОСОБА_1 і відповідають вимогам статті 150, 151, 152, 153, 154 та статті 18, 44, ч.2, ч.4, ч.5 статті 94, статті 160, 161, 69, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України;
- встановити, що суддя Прудник Сергій Володимирович приховав в ухвалі суду від 26.09.2019 у справі № 612зп-19 160/9316/19 інформацію про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду із заявою про забезпечення позову безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України та порушив гарантоване право громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду задля захисту порушеного права і таким чином скасував по відношенню до громадянина України ОСОБА_1 дію статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії;
- встановити, що дії судді Прудника Сергія Володимировича , який приховав в ухвалі суду від 26.09.2019 у справі № 612зп-19 160/931 6/19 інформацію про звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду із заявою про забезпечення позову безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України порушив гарантоване право громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду задля захисту порушеного права та скасував по відношенню до громадянина України ОСОБА_1 дію статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії, підпадають під дії статті 364 Кримінального кодексу України та звернутися до правоохоронних органів задля притягнення до відповідальності за вчинення корупційного злочину;
- скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019  про повернення заяви про забезпечення позову у справі № 605зп-19 160/9234/19 та забезпечити особисте немайнове право громадянина України ОСОБА_1 на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля;
- скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з невизнанням електронно цифрового підпису, вимогою сплатити судовий збір, який перевищує 5 відсотків річного доходу громадянина України ОСОБА_1 , порушує статтю 8 Конституції України, як таку, що містить не достовірну інформацію, так як позовна заява згідно пункту 1, частини 1 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не подавалася, що порушує верховенство права, встановлене статтею 8 Конституції України щодо звернення громадянина України ОСОБА_1 до суду і направити справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для відкриття провадження у справі № 605зп-19 160/9234/19 за заявою про забезпечення позову та позовної заяви «Про забезпечення Кабінетом Міністрів України, Дніпропетровською обласною радою та Дніпропетровською обласною державною адміністрацією особистого немайнового права громадянина України ОСОБА_1 на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля»;
- відшкодувати, на підставі ст. 56 Конституції України, за рахунок держави моральні збитки, які зазнав та зазнає позивач зараз, у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за порушене судами право на доступ до правосуддя задля захисту прав, гарантованих статтею 8 Конституції України від протиправних дій державних органів влади та їх посадових осіб.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у відкритті провадження за вказаним позовом було відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що порушує статтю 8, 55 Конституції України та на підставі рішення Конституційного  Суду України 23 травня 2001 року у справі №1-17/2001 №6-рп/2001 повернути  праву  на новий розгляд.
Відшкодувати на підставі статті 56 Конституції України за рахунок держави моральні збитки, які позивач зазнав та зазнає, у розмірі сто тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушення  судами право на доступ до правосуддя задля захисту своїх прав, гарантованих статтею 8 Конституції України від  протиправних дій державних органів та їх посадових осіб.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме статті 2, 3, 6 КАС України, судом першої інстанції не було враховано порушення відповідачем по справі права позивача на звернення до адміністративного суду на підставі статті 8 Конституції України. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як свідчать матеріали справи, позивачем оскаржено дії відповідача, що мали місце під час здійснення правосуддя суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції зазначив, що що спірні правовідносини, що виникли між позивачем та суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В. не є адміністративною справою, оскільки суддя у даному випадку вчиняв дії в межах адміністративного судочинства і не здійснював владних управлінських функцій стосовно позивача та не виступає суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - спір, у якому: 
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або 
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або 
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Поняття суб`єкта владних повноважень визначено п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Суд першої інстанції вірно виходив з того, що даний спір випливає не з дій чи бездіяльності суду, як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, а із діяльності, пов`язаної з відправленням правосуддя відповідно до процесуальних норм, якими передбачена процедура розгляду справи.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.
Органи судової влади здійснюють свої повноваження на підставах, в межах та у порядку, передбачених Конституцією України та законами.
Законність процесуальних актів і дії (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.
В рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначено, що виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів  і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.
Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зі змісту наведених норм вбачається, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Оскільки, відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, то у межах цієї справи  не може бути вирішено і питання про відшкодування шкоди.
За таким обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку проте, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і правомірно відмовив у відкритті провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права.
Передбачені ст.320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
                                                  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Дніпропетровського  окружного адміністративного суду Прудника Сергія Володимировича про зобов`язання вчинити певні дії, скасування ухвали та відшкодування моральних збитків залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 22 липня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш