УХВАЛА

09 вересня 2020 року  
Київ
справа №640/18220/18
провадження №К/9901/19135/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, В.М. Шарапи, 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України, щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги за фактом настання І групи інвалідності, пов`язаної з пораненням, під час виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу за фактом настання І групи інвалідності, пов`язаної з пораненням під час виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії в розмірі, визначеному пунктами 5, 6, 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу І групи інвалідності - 03.07.2013), який визначається на час настання інвалідності у відповідних відсотках від десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, але в розмірі не меншому від 100-кратного розміру прожиткового мінімуму (у відповідних відсотках), встановленого законом для працездатних осіб на час виплати допомоги та в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року, залишеним без змін  постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України, щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги за фактом настання І групи інвалідності, пов`язаної з пораненням, під час виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу за фактом настання І групи інвалідності, пов`язаної з пораненням під час виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії в розмірі, визначеному пунктами 5, 6, 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час встановлення позивачу І групи інвалідності - 03.07.2013), який визначається на час настання інвалідності у відповідних відсотках від десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, але в розмірі не меншому від 100-кратного розміру прожиткового мінімуму (у відповідних відсотках), встановленого законом для працездатних осіб на час виплати допомоги та в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою від 18 серпня 2020 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу Міністерства оборони України та надав скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення її недоліку шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Копію ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник отримав                  21 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали 25 серпня 2020 року від скаржника надійшла заява із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX.

Відповідно до частин 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесено до категорії справ незначної складності.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України посилається на те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Вказує на те, що оскаржувані судові рішення не відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка висловлено у постанові від 15 липня 2020 року у справі №240/10153/19 щодо правильності застосування у спірних правовідносинах пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2013 року №975. Постановою Верховного Суду, яка прийнята у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19, викладена правова позиція щодо спірних правовідносин. 

Більш того, судова палата у вказаній справі відступила від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №295/3091/17, 21 червня 2018 року у справі № 760/11440/17, 30 вересня 2019 року у справі № 825/1380/18 та інших, де його застосовано, та дійшла такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»:

1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;
2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01 січня 2014 року;
3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01 січня 2014 року чи після).

Проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі №640/18220/18.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про відкриття провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду справи на судове рішення. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 

Керуючись статтями 329 - 331, 334 - 335, 338, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Окружного адміністративного суду м. Києва справу №640/18220/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Установити десятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а також заперечення щодо поданого до касаційної скарги клопотання про зупинення дії судових рішень, які оскаржуються. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              В.М. Шарапа