Ухвала
Іменем України 
15 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 663/1362/20
провадження № 51- 3264 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 03 червня 2020 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 20 травня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги  ОСОБА_4 на постанову слідчого від 16 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 13 березня 2020 року про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. 
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 03 червня 2020 рокувідмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Скадовського районного суду Херсонської області від 20 травня 2020 року, якою йому відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого СВ Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 16 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 12019230230001401.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру. До того ж, у ст. 309 вказаного Кодексу визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді, який, діючи в  межах своєї компетенції, відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого від 16 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання від 13 березня 2020 року про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій. 
Відповідно до статей 307, 309 КПК України такі ухвали слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягають.
У силу ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у  відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке  не   підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Саме цими нормами процесуального закону й керувався апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 03 червня 2020 року за апеляційною скаргою          ОСОБА_4 .
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 на обґрунтування своїх вимог посилається на Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 , яким визнано неконституційними окремі положення ч. 3 ст. 307 КПК України.
Разом з тим, вищезазначене Рішення Конституційного Суду України, на яке посилається ОСОБА_4 , стосується відповідності Конституції України (конституційності) лише окремих положень ч. 3 ст. 307 КПК України, а саме оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, і саме в цій частині визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Щодо оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій положення ч. 3 ст. 307 КПК України змін не зазнали.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 03 червня  2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3