Дата документу 09.09.2020 Справа № 316/1454/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 316/1454/19 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М. 
Провадження № 22-ц/807/1908/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 16 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення порядку спілкування з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019р. до Енергодарського міського суду Запорізької області звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей про встановлення порядку спілкування з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 20.11.2018 р. рішенням Енергодарського міського суду. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, яка категорично відмовляється у наданні йому права на спілкування з дитиною. Позивач сумує за дитиною та не уявляє своє життя без спілкування з сином. Будь- якого діалогу та домовленості досягнути з відповідачкою не вдалося. Позивач намагався вирішити дане питання та звертався до Служби у справах дітей Енергодарської міської ради та за результатами розгляду його заяви листом від 12.04.2019 року № 02-14/294 було рекомендовано для встановлення часу зустрічей з сином звернутися до суду.

Своєю поведінкою відповідачка позбавила його можливості брати участь у вихованні сина, піклуванні про нього, матеріальному підтриманні та задоволенні потреб дитини, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом його прав. З урахуванням уточнених позовних вимог від 19.09.2019р. позивач просив суд: зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний порядок у спілкуванні батька з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- особисті побачення двічі на тиждень протягом двох годин у місці за вибором батька без присутності матері;
- в другу та четверту суботу та неділю кожного місяця з 10:00 суботи до 18:00 неділі без обмеження місця прогулянок, з перебуванням за адресою фактичного проживання позивача, з можливістю поїздок до родичів, без присутності матері;
- кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб, у тому числі, з правом вивозити дитину на відпочинок та оздоровлення без супроводу матері;
- кожного року у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2 : з 12 години до 16 години;
- особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі: мережа Інтернет, програма Sкуре, Viber, у будь-який зручний час;
- надавати один раз на місяць або за потребою інформацію про стан здоров`я, розвиток, виховання сина.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 16 березня 2020 року позов задоволено частково.
Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено наступний порядок їх спілкування:
- щотижня у вівторок та четвер з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин;
- щомісячно у ІІ та ІV тиждень з 10 години 00 хвилин суботи по 18 годину 00 хвилин неділі з ночівлею за місцем проживання батька;
- в період шкільних канікул до 14 діб кожного календарного року, з метою сумісного відпочинку та оздоровлення дитини;
- кожного року у день народження дитини: ІНФОРМАЦІЯ_2 – з 12 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин;
- можливість онлайн спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі інтернет-додатків.
В задоволенні решти частини позовних вимог – відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким встановити наступний порядок спілкування позивача з сином ОСОБА_3 : щотижня у вівторок та четвер з 17 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин; щомісячно у ІІ та ІV тиждень у неділю з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; кожного року у день народження дитини: ІНФОРМАЦІЯ_2 – з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; можливість онлайн спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі інтернет-додатків. Розгляд питання щодо побачення з ночівлею у позивача здійснити після дослідження житлово-побутових умов його житла.
Учасники справи в судове засідання апеляційного суду 09.09.2020р. не з`явились, будучи повідомлені належним чином судовими повістками, про що у справі маються зворотні поштові повідомлення про вручення їм судових повісток у це судове засідання ще в червні 2020р. 
Від адвоката відповідача Любченко М.Г. 08.09.2020р. надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду цієї справи у зв`язку з необхідністю взяти участь у іншому судовому засіданні, призначеному 09.09.2020р. в Енергодарському міському суді Запорізької області на 15.00 год. 
Перевіривши це клопотання, колегія вважає неповажними причини для відкладення розгляду справи.
Так, в заяві зазначено місце знаходження адвоката: м. Енергодар, відстань від якого до м. Запоріжжя становить 120 км, що відповідає двом часам поїздки автотранспортом, при цьому Запорізька область, зокрема, ці населені пункти перебувають у зеленій зоні – зоні адаптивного карантину, де мається вільне курсування автотранспорту між цими містами. Судове засідання в апеляційному суді призначено на 9.20 год., а відведений на цю справу час складає 30 хвилин. В той час, як судове засідання через яке адвокат Дубков А.В. просить відкласти розгляд цієї справи, призначено на 15.00 год. Судову повістку в засідання апеляційного суду на 09.09.2020р. отримав 01.07.2020р., тобто більш як за два місяці, та міг скористатись правом на проведення розгляду справи у режимі відеоконференції з Енергодарським міським судом, до того ж всі учасники справи мешкають саме в м. Енергодарі.

Отже, колегія вважає, що у адвоката Дубкова А.В. фактично не малось перешкод для розгляду цієї справи в судовому засіданні 09.09.2020р., тому клопотання про відкладення розгляду справи апеляційним судом залишено без задоволення.

Крім того, сама відповідач ОСОБА_1 заяв та клопотань про відкладення справи через зайнятість свого адвоката апеляційному суду не надала. 

Інші учасники заяв та клопотань апеляційному суду не надали, відкласти розгляд справи не просили.
Зважаючи на всі вище наведені обставини, колегія у відповідності до положень ч. 2 статті 372 ЦПК України розглянула справу у відсутності учасників справи. 

 Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. 

Судом встановлено, що позивач та відповідач двічі перебували у зареєстрованому шлюбі, останній був розірваний рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.11.2018р. (а.с.7-7зворот). 

Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який за усною домовленістю між батьками проживає разом зі своєю матір`ю - відповідачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого є АДРЕСА_2 , фактично постійно проживає в квартирі АДРЕСА_3 зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 , якій і належить дана квартира. 
Встановлено, що квартира, в якій проживає позивач, є чотирьохкімнатною з усіма зручностями, обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою, стан квартири відповідає санітарно-гігієнічним нормам, для малолітнього ОСОБА_3 виділена у квартирі окрема кімната для відпочинку та в іншій кімнаті обладнано місце для навчання дитини, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 (а.с. 64), висновком виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44-47).

Судом встановлено, що в позові помилково зазначено про те, що позивач працює, оскільки, як з`ясовано в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 перебуває на пенсії за вислугою років та не працює.

В ході розгляду справи відповідач заперечувала створення перешкод позивачу у спілкуванні із сином. Але суд встановив, що фактично вона не бажає, щоб позивач спілкувався зі своїм сином без її участі та присутності, у тому числі категорично заперечує можливість дитини перебувати за місцем проживання батька, зокрема, з ночівлею та самостійних поїздок і відпочинку батька та дитини без неї, що, на думку суду, прямо свідчить про наявність між сторонами спору щодо порядку спілкування батька з сином.

Про напружені стосунки між позивачем та відповідачем і наявність між ними спору щодо участі позивача як батька у вихованні та спілкуванні з сином, крім заперечень з цього приводу сторони відповідача, свідчить також і висновок виконавчого комітету Енергодарської міської ради та пояснення представника органу опіки та піклування Феськової Н.О., з яких з`ясовано небажання ОСОБА_1 приймати участь по роботі зі встановлення часу зустрічей дитини з його батьком, зокрема, з причини проживання ОСОБА_2 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та негативного ставлення до співмешканки позивача з особистих мотивів.

За вказаними доказами суд зробив висновок, що фактично відповідачем ОСОБА_1 чиняться перешкоди у повноцінному спілкуванні дитини ОСОБА_3 , якій на дату звернення позивача до суду з позовом виповнилось повних 8 (вісім) років, зі своїм батьком ОСОБА_2 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування, наданим суду під час розгляду цієї справи, батьку визначений такий графік побачень з сином: щотижня у вівторок та четвер з 16.00 до 18.00 год.; щомісячно у ІІ та ІУ тиждень з 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька дитини; впродовж року до 25 днів з метою сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; кожного року у день народження дитини з 12.00 до 16.00 год. ( а.с. 44-47). 
Визначаючи порядок спілкування батька з восьмирічним сином, суд виходив із того, що присутність матері буде заважати формуванню позитивних відносин між батьком і сином, а тому визначив позивачу для побачень з сином по 2 години у два робочі дні тижня та другі та четверті вихідні, 14 канікулярних днів на рік, 4 години у день народження дитини без присутності матері та безперешкодне спілкування за допомогою засобів зв`язку та інтернет-додатків. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у робочі дні дитина знаходиться у групі продовженого дня до 16.30 год., тому відсутня можливість починати зустрічі з 16.00 год. Пропонує визначити час побачень у вівторок та четвер з 17.00 до 18.00 год.

Але колегія вважає, що ніяких перешкод не вбачається, оскільки батькам не заборонено забирати дитину з групи продовженого дня завчасно, тобто не о 16.30 год., а о 16.00 год. Тому таке зауваження апеляційної скарги колегія вважає несуттєвим.

В скарзі відповідач зазначає, що заперечує проти надання дитини батьку з ночівлею, оскільки не були обстежені умови його житлового приміщення. Але суд встановив, що на теперішній час позивач створив нову сім`ю, та мешкає у житлі співмешканки, куди і буде приводити сина. Це житло, як свідчать матеріали справи, було оглянуто та встановлено, що там створені належні умови для дитини, зокрема, мається окрема кімната та місце для навчання. Отже, підстав для відмови батьку у проведенні двох вихідних на місяць із сином з ночівлею останнього за його місцем мешкання не суперечать інтересам дитини, що є головним направленням для з`ясування у таких спорах між батьками. Принаймні, відповідач не надала доказів, що це дійсно буде погано впливати на дитину.

З висновку органу опіки та піклування слідує, що в ході бесіди зі спеціалістом у справах дітей матір ОСОБА_1 повідомляла, що сину ОСОБА_6 подобається проводити час з батьком, дитина чекає на зустрічі з ним, вони часто спілкуються у телефонному режимі. 
Отже, спілкування з батьком в такому разі не шкодитиме дитині, яка сама прагне спілкуватись із своїм батьком.

Якщо ж житло батька зміниться, то відповідач не позбавлена можливості у випадку сумнівів в його якості та створенні належних умов для дитини перевірити побутові та санітарно-технічні умови нового помешкання самостійно як матір дитини, що надає її батьку, або через відповідні органи Служби у справах дітей у випадку створення перешкод для неї батьком. 
Факт несплати аліментів, на що посилається відповідач у скарзі, не може бути підставою для відмови у спілкуванні батька з дитиною, а ці порушені права мають захищатись у інший спосіб, ніж обмеження у їх спілкуванні. 

Що стосується виділення для батька чотирьох годин на спілкування з сином у день народження дитини, що, на думку відповідача, порушує принцип рівності батьків, закріплений у статті 141 СК України, а також позбавляє її можливості приймати участь у родинному святі, то колегія не вбачає таких порушень. Дитина є вільною до 12.00 год. та після 16.00 год., тобто до побачення з батьком та після побачення. До того ж, батьки, попри наявність визначеного графіку побачень, не позбавлені можливості за обопільної згоди самі визначити порядок проведення чергового дня народження дитини, зокрема, і разом спільно з нею.
Фактично суд, визначаючи графік спілкування дитини з батьком, погодився з графіком, визначеним органом опіки та піклування, яким повно та всебічно аналізувались взаємини батьків між собою, їх ставлення до дитини та дитини до кожного з батьків. До того ж, піклуючись про інтереси дитини, матір не запропонувала свого графіку при вирішення цього питання органом опіки та піклування, що і є свідченням штучного створення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, оскільки це можливо було узгодити без судового процесу.

Проаналізувавши доводи скарги, колегія не знаходить їх суттєвими, а відтак такими, що заслуговують на увагу та спростовують правильні висновки суду.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 16 березня 2020 рокуу цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.