ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/1405/19  Номер провадження 22-ц/814/1262/20	Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П.В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року (повне судове рішення складено 16 березня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» про стягнення безпідставно збережених коштів, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області, Котелевська районна державна адміністрація Полтавської області, 

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 
18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Агрофірма «Маяк», про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.
Просив стягнути безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку за період з 2012 року по 2018 рік включно, в сумі 98 376,43 грн., за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,4842 га ріллі, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер 5322283000:002:1342.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 в теперішній час є власником землі, яку отримав в порядку спадкування. Поки він оформляв спадкові права, землею користувалось ТОВ «Агрофірма «Маяк».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Маяк» про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати відмовлено. 
При розгляді даного спору, суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що відповідач ТОВ «Агрофірма «Маяк» не повинна відшкодовувати позивачу орендну плату за користуванням земельними ділянками, які вона отримала в оренду за договором укладеним з Котелевською районною державною адміністрацією зі сплатою орендної плати на користь Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Орендовані землі Милорадівської сільської ради ТОВ «Агрофірма «Маяк» використовувалася згідно договорів оренди, що і є відповідною правовою підставою для оренди землі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме: стягнути безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку за період з 2012 року по 2018 рік включно, в сумі 98376,43 грн., за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,4842 га ріллі, яка знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, кадастровий номер 5322283000:002:1342.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 вважає, що суд не повністю з`ясував всі обставини справи; не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
Позивач зазначає, що саме відповідач користувався належною йому земельною ділянкою, факт звернення відповідача до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності свідчить про визнання своєї вини. 
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що договори, які були укладені із ТОВ «Агрофірма «Маяк» є нікчемними, не зареєстровані у встановленому законом порядку, та не створюють права та обов`язки для сторін.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Маяк» просить рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року залишити без змін. 
Вважає, що земельна ділянка спадкодавця ОСОБА_2 була невитребуваним паєм, позивач оформив право власності та виділив земельну ділянку в натурі 14 серпня 2018 року, а відповідач не вчиняв будь-яких дій, що порушують його право власності на земельну ділянку. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку. 
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 98376,43 грн. та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,4842 га., яка розташована на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, що підтверджується світлокопіями рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-8, 10).
До переходу права власності до ОСОБА_1 в порядку спадкуванням вище вказана земельна ділянка належала спадкодавцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною світлокопією рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-8, 10).
Із матеріалів справи також вбачається, що відповідно до змісту довідки сільського голови Милорадівської сільської ради Полтавської області № 420 від 09 серпня 2019 року, земельна частка (пай), яка належала померлому спадкодавцеві ОСОБА_2 , площею 3.4842 га перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма «Маяк», як невитребуваний пай (а.с.11).
Суд першої інстанції також вказав, що ТОВ «Агрофірма «Маяк» дійсно орендувала землі, які розташовані на території Милорадівської сільської ради Полтавської області площею 478,58 га та 149,00 га, ріллі, відповідно до укладених договорів оренди землі від 20 квітня 2004 року та від 14 червня 2016 року, що підтверджується світлокопіями договорів оренди землі між Котелевською РДА та ТОВ «Агрофірма «Маяк», додатковою угодою до договору оренди землі від 20 квітня 2004 року, актом перенесення меж земельних ділянок наданих в оренду ТОВ «Агрофірма «Маяк», актом прийому-передачі земельної ділянки наданої в оренду ТОВ «Агрофірма «Маяк» (а.с. 30-32, 36-38, 35, 33,39,40).
Застосовані норми права
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Відповідно до положень частини другої  статті 1220, частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою.
Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Відтак, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позиція суду апеляційної інстанції щодо висновків суду першої інстанції
За змістом статті 1214 ЦК України особа, яка безпідставно набула майно або зберегла його у себе, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна. Під доходом у даному випадку розуміються гроші або матеріальні цінності, одержувані вказаною особою внаслідок якої-небудь діяльності (виробничої, комерційної, посередницької тощо). При цьому слід враховувати реально отримані або можливі доходи, починаючи з моменту, коли боржник довідався або міг довідатися, що володіє майном без достатньої правової підстави.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що у ТОВ «Агрофірма «Маяк» до часу оформлення позивачем спадкових прав у 2018 році була відсутня можливість довідатися, що він володіє майном без достатньої правової підстави. 
Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, земельна частка (пай), яка належала померлому спадкодавцеві ОСОБА_2 , площею 3,4842 га перебувала в оренді ТОВ «Агрофірма «Маяк» як невитребуваний пай (а.с.11).
Право власності на успадковану земельну ділянку за позивачем визнано рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2018 року. Із цього рішення, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із рішення суду від 14 серпня 2003 року також вбачається, що ОСОБА_3 також не оформила спадкових прав на земельну ділянку після померлого чоловіка ОСОБА_2 .
Крім того, між ТОВ «Агрофірма «Маяк» та Котелевською РДА були укладені договори оренди землі, які розташовані на території Милорадівської сільської ради Полтавської області площею 478,58 га та 149,00 га.
При цьому, відсутні дані про те, що з часу оформлення успадкованого права власності на земельну ділянку відповідач порушував права власника. 
Отже, суд першої інстанції прийшов по суті до правильного висновку, щодо відсутності підстав для стягнення коштів із ТОВ «Агрофірма «Маяк» з підстав, передбачених статтями 1412, 1414 ЦК України. 
Щодо доводів апеляційної скарги 
Посилання в апеляційній сказі на ту обставину, що саме відповідач користувався земельною ділянкою позивача, не дають підстави для задоволення позовних вимог, оскільки, як уже зазначалося, позивачем не надано переконливих доказів, що боржник знав або міг довідатися, що володіє майном без достатньої правової підстави.
Доводи позивача про те, що ТОВ «Агрофірма «Маяк» заявило про застосування строку позовної давності, тим самим визнало свою провину, є безпідставними, так як відповідач заперечував проти позову не лише з підстав пропуску строку позовної давності, про що свідчать матеріали цивільної справи, зокрема, заперечення на позов ( а.с. 27-29).
В апеляційній скарзі позивач також зазначає про те, що договори на які посилався суд не зареєстровані у встановленому законом порядку, а тому вони є нікчемними, неукладеними і відповідно не можуть підтверджувати правомірність користування земельною ділянкою. 
Однак, ці доводи не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.
Так, із матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 03 березня 2004 року № 220 між ТОВ «Агрофірма «Маяк» та Котелевською РДА був зареєстрований у Котелевському відділі Полтавської філії ДЗК. 
Щодо проведення реєстрації інших укладених договорів, то цей факт в сукупності із іншими матеріалами не свідчить, що відповідач довідався або міг довідатися, що володіє майном без достатньої правової підстави. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність по суті прийнятого рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текс постанови виготовлено 23 червня 2020 року

Головуючий                 В.П. Пікуль 

Судді         Г.Л. Карпушин

                                                               О.О. Панченко