ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 р.	Справа № 440/3206/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 06.07.20 року по справі № 440/3206/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича     
треті особи          Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" 
          про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (надалі - відповідач, приватний виконавець), визначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №62141416 від 20.05.2020. 
          Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на обставини порушення своїх прав у виконавчому провадженні №62141416 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., з огляду на обставини порушення відповідачем вимог частини другої статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" при відкритті виконавчого провадження, повноваження якого обмежені виконавчим округом м. Києва, тоді як позивач, яка є боржником у виконавчому провадженні, зареєстрована та проживає у Полтавській області.
Заявою адвоката Крекотня О.А. від 24.06.2020 було збільшення розміру позовних вимог у справі 440/3206/20. Представник позивача просить визнати протиправними та скасувати ще й постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, винесені приватним виконавцем 20.05.2020 в рамках виконавчого провадження №62141416.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду  від 06.07.2020 позов ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю  "Фінансова компанія "Сіті Фінанс"  про визнання протиправними та скасування постанов  залишено без задоволення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що оскільки позивач фактично проживає та її місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 вона ніколи не проживала, не була там зареєстрована, не працювала, і не має там будь-якого майна, а приватний виконавець Клименко Роман Васильович має право на ведення незалежної професійної діяльності виключно у виконавчому окрузі м. Києва, то він не мав права відкривати виконавче провадження поза межами свого виконавчого округу. Вказує, що оскільки приватний виконавець, мав всі законодавчі можливості для перевірки місця проживання (перебування) боржника, наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження № 62141416 приватний виконавець Клименко Роман Васильович не володів достовірною інформацією та не мав достовірних доказів про фактичне проживання чи перебування боржника у м. Києві., а отже  вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття такого виконавчого провадження. З огляду на викладене, наявні всі підстави визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що інформація у заяві про примусове виконання рішення та у виконавчому написі нотаріуса про адресу боржника: м.Київ вул.Жуковського Василя,20, не може слугувати належним доказом на підтвердження місця проживання позивача та спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №826/7969/16. Отже, відповідачем до суду першої інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №62141416 у межах виконавчого округу м. Києва та в подальшому прийняття постанови про арешт коштів боржника, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Також зазначає, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з заробітної плати в рамках виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника. Вказує, що заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю». Отже, арешт коштів позивача, що містяться на рахунку у банку, призначеному для зарахування заробітної плати, позбавляє позивача джерел до існування та порушує його право на оплату праці. Наведене є підставою для висновку, що Приватним виконавцем Клименком Р.В. не дотримано визначеного Законом №1404-УІІІпорядку звернення стягнення на заробітну плату позивача , який с боржником у виконавчому провадженні №62141416. Також вказує, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Посилається на рішення Верховного Суду від 17.01.2020 року по справі №340/1018/19, рішення Верховного Суду від 17.01.2020 року по справі №340/1018/19. З матеріалів справи слідує, що на підставі постанови від 20.05.2020 ВП №62141416 на картковий рахунок № UA 643314670000026208510842175, на який зараховується заробітна плата, було накладено арешт. Проте, даний рахунок є таким, з якого позивачу здійснюється виплата заробітної плати. Таким чином, вказаний рахунок має статус рахунку із спеціальним режимом використання, або є спеціальним або іншим рахунком, звернення стягнення на який заборонено законом. З огляду на зазначене, можна прийти до висновку, що накладення арешту на рахунок № UA 643314670000026208510842175, на який зараховується заробітна плата, є неправомірним. Зазначає, що всі вищевказані доводи стовно неправомірності накладення арешту на зарплатний рахунок позивача та списання заробітної плати в повному обсязі були викладені в заяві про збільшення позовних вимог, однак суд першої інстанції взагалі не надав їм жодної оцінки та не дослідив вищевказані обставини справи зазначивши в оскаржуваному рішенні лише про те, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника є похідними від вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже задоволенню не підлягають. Таким чином оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. На підставі викладеного просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року по справі № 440/3206/20 і ухвалити нове рішення яким визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про арешт коштів боржника ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року. визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про арешт майна боржника ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року. визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року. визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року.
Від представника позивача, через засоби поштового зв`язку, до суду надійшла заява  про розгляд справи без участі позивача та його представника. 
Від імені відповідача, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відзив  від імені представника Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича надійшли на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду, проте, вказані файли не підписані електронним цифровим підписом, що підтверджується актом про відсутність ЕЦП.
Колегія суддів вважає за необхідним зауважити, що правовий статус електронного цифрового підпису визначає Закон України "Про електронні довірчі послуги". Згідно приписів п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
За приписами статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.
Таким чином, оскільки відзив не містять електронного цифрового підпису, він не може розглядатися як документи, у суду відсутні підстави для його розгляду.
Однак колегія суддів враховує доводи відповідача викладені у відзиві на позов та додані документи, файли якого підписані ЕЦП.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.
Окрім того, за правилами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 22.07.2020р. (а.с.174 ).
Відповідач та третя особа повідомлялися на електронні адреси, які містяться а матеріалах справи.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши  рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконанні у приватного виконавця Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження №62141416 з примусового виконання виконавчого напису №1008, вчиненого 28.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" (правонаступника прав і обов`язків АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №000321-b від 16.02.2018) заборгованості у розмірі 95 623,93 грн (а.с. 124, 125).
          Вказана заборгованість виникла у зв`язку з невиконанням позивачем грошових зобов`язань за договором №042-Z/023580 Про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue від 19.12.2012, укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) (а.с. 119-121), а також договору №006-039393/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту на суму 14 816,57 грн (а.с. 122-124).
          Так, 20.05.2020 на адресу приватного виконавця Клименка Р.В. надійшла заява ТОВ "ФК "Сіті Фінанс", в якій останній просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. за №1008 від 28.02.2020 (а.с. 118-119), у зв`язку з чим постановою відповідача від 20.05.2020 було відкрито виконавчого провадження №62141416 (а.с. 127).
           ОСОБА_1 через адвоката Крекотня О.А. з Автоматизованої системи виконавчого провадження дізналася, що 20.05.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №62141416 про стягнення з неї як боржника коштів. Ознайомившись з даною постановою з`ясувала, що в документі адресою боржника зазначено АДРЕСА_2 . Київ, вул. Жуковського Василя, 20, в той час як вона постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
          Вважаючи, що приватним виконавцем в порушення вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно позивача-боржника, звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази відсутні фактичні та правові підстав для задоволення позову.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” (далі – Закон № 1403-VІІІ) передбачено, що в Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 25 Закону № 1403-VІІІ виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону № 1404-VІІІ знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. 
Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України (ч. 4 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ).
Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених ст. 24 Закону № 1404-VІІІ.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ).
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон № 1404-VІІІ і Закон № 1403-VІІІ визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 1403-VІІІ право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
За приписами п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Положеннями ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. 
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. 
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Положення наведених вище норм свідчать про те, що саме на виконавця покладено обов`язок встановити, чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконання, відповідно до ст. 24 вказаного Закону.
Судовим розглядом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , позивачка з 30.08.2013 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3   (а.с. 10). Відомостей про зміну місця реєстрації паспорт ОСОБА_1 містить.
Також, як вбачається зі змісту договору ,  про відкриття карткового рахунку №042-Z/023580 від 19.12.20212 року, а також з договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту №006-039393/12-00938-вкл-к від 19.12.20212 року укладеними між мною та AT «Банк «Фінанси та Кредит», адреса у вказаних договорах зазначається як АДРЕСА_4 . Адресою одержання кореспонденції зазначено : АДРЕСА_5 . (а.с. 109-113).
Доказів внесення сторонами змін до вищезазначених договорів щодо адреси фактичного проживання позичальника відповідачем та третьою особою не надано.
Таким чином, відомості про фактичне місце проживання ОСОБА_1 , вказані у виконавчому написі нотаріуса ОСОБА_2 № 1008 від 28.02.2020 (м. Київ, вул. Жуковського Василя, 20), не відповідають тим відомостям щодо фактичного місця проживання (реєстрації) боржника, які вказані у договорі про відкриття карткового рахунку та договорі про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту. 
Крім того, у цьому виконавчому написі міститься інформація про те, що місцем реєстрації боржника є адреса: АДРЕСА_5 .
Також колегія суддів зазначає, що згідно довідки Комунального підприємства "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради" ОСОБА_1 працює у Комунальному підприємстві "Полтавський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер Полтавської обласної ради".
Колегія суддів зауважує, що ані відповідачем – приватним виконавцем, ані третьою особою – кредитною установою не наведено будь-якого джерела відомостей щодо вищезазначеної адреси фактичного місця проживання боржника – АДРЕСА_6 Київ АДРЕСА_7 , з урахуванням того, що згідно наданих позивачем доказів, місцем реєстрації боржника є:   АДРЕСА_3 .
Наведене свідчить про те, що приватний виконавець Клименко Роман Васильович, при відкритті виконавчого провадження, не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі та місце проживання позивачки. 
Наявні матеріали справи не містять доказів щодо підтвердження інформації, зазначеної у постанові про відкриття виконавчого провадження, що боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_7 . 
Зазначене твердження спростовується копією паспорту позивача, довідкою з місця роботи позивача та поясненнями позивача.
Надані стягувачем документи не вказують на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису, що свідчить про те, що на момент відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець не володів достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з які б свідчили про те, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою в м. Києві.
Посилання відповідача в відзиві на позовну заяву та посилання суду першої інстанції на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, є помилковим, виходячи з наступного.
Як зазначалось вище, у спірних відносинах належним місцем виконання є місце проживання або перебування боржника, або місце знаходження його майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч. 10 ст. 6 Закону № 1382-IV).
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 9 Закону № 1382-IV).
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи має визначальне значення для цілей визначення місця виконання виконавчого документа.
Враховуючи, що зазначені у виконавчому написі нотаріуса місце проживання боржника (м. Київ, вул. Жуковського Василя, 20) та фактичне місце реєстрації боржника ( АДРЕСА_3 )  відрізняються та територіально знаходяться у межах різних виконавчих округів, беручи до уваги, що відомості про місце проживання позивачки у м. Київ не підтверджені тими документами, які надавалися стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що в цьому випадку приватний виконавець був зобов`язаний скористатися правом, наданим ч. 5 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” та здійснити перевірку відомостей щодо місця проживання боржника або місця знаходження його майна. 
Стосовно посилання відповідача на те, що у виконавчому написі № 1008 від 28.02.2020 року, вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: м. Київ, вул. Жуковського Василя, буд. 20, а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджений жодними належними та допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено дві адреси : місце проживання боржника ( АДРЕСА_2 . Київ, вул. Жуковського Василя, 20) та фактичне місце реєстрації боржника ( АДРЕСА_3 ). Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять документів, які б об`єктивно підтверджувати адресу місця перебування позивача : м. Київ, вул. Жуковського Василя, буд. 20.  
Вказана у виконавчому написі № 1008 від 28.02.2020 року інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві не може слугувати достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві без перевірки приватним виконавцем. При цьому в документі визначена офіційна адреса реєстрації боржника.
Таким чином, вказана у виконавчому написі № 1008 від 28.02.2020 р. та заяві стягувача інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, на думку колегії суддів, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження, адже у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) для штучної зміни виконавчого округу.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду першої інстанції електронною поштою  (файли підписані ЕЦП) надавалися матеріали виконавчого провадження, а саме  копії договору про відкриття карткового рахунку №042-Z/023580 від 19.12.20212 року та копії договору про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту №006-039393/12-00938-вкл-к від 19.12.20212 року укладеними між мною та AT «Банк «Фінанси та Кредит» з яких не вбачається, що адресою місця проживання чи реєстрації позивача, є м. Київ, вул. Жуковського Василя, буд. 20. 
Отже, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, зазначена третьою особою в заяві про відкриття виконавчого провадження адреса місця проживання боржника документально не підтверджена, тому таку інформацію неможливо вважати відомостями, що ідентифікують боржника.
Також, колегія суддів зазначає, що приватним виконавцем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів того, що кошти боржника або інше майно, на момент прийняття оскаржуваної постанови, знаходились у виконавчому окрузі, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В.  здійснює свою діяльність та відомості, щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Тобто, відсутнє обґрунтування правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП № 62141416 та прийняття виконавчого документу не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, і не за місцезнаходженням його майна - грошових кошів (м. Полтава).
Отже, місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні № 62141416 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка має місце проживання у  Полтавській області (м. Полтава).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 25.06.2019р. у справі № 826/7969/16.
На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова приватного виконавця Клименко Р.В. про відкриття виконавчого провадження № 62141416 від 20.05.2020 р. є протиправною та підлягає скасуванню. 
Посилання відповідача в відзиві на позовну заяву на ухвалу Верховного суду  від 25.01.2019р. у цивільній справі № 511/1342/17 є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є постановою в розумінні ст. 242   КАС України. 
Крім того, колегія суддів вказує, що позиція Верховного суду, що висловлена у даній ухвалі, стосується правовідносин у цивільній справі. У той час як даних спір виник у площині адміністративних правовідносин.
Також, у зв`язку з тим, що судом визнається протиправною постанова про відкриття виконавчого провадження, протиправними є і постанови відповідача про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, винесені приватним виконавцем 20.05.2020 в рамках виконавчого провадження №62141416 з порушенням правил територіальної підвідомчості. 
Крім того, надаючи оцінку постанові від 20.05.2020 р. № 62141416 про арешт коштів боржника, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3 ст. 56 Закону № 1404-VІІІ).
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч. 4 ст. 56 Закону № 1404-VІІІ).
Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VІІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. 
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
За приписами ст. 68 Закону № 1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Колегія суддів зауважує, що в заяві стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Сіті фінанс" не зазначено жодного банківського рахунку ОСОБА_1 , на якому могли б обліковуватися кошти позивачки та на який могло б бути звернено стягнення, а відтак, відсутні необхідні передумови для накладення арешту на кошти боржника в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” (негайно після відкриття виконавчого провадження). 
Як вбачається зі змісту заяви, стягувач просив у випадку встановлення доходу боржника звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника. 
Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що ним вживалися заходи для виявлення майна (коштів) боржника.
Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Однак, приватним виконавцем Клименко Р.В. не доведено, що останній при відкритті виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 та накладення арешту на кошти останньої діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом № 1404-VІІІ.
Висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, спростовується наведеними вище обставинами
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних постанов  діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України “Про виконавче провадження”, а тому, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.
З урахуванням вищезазначеного, доводи сторін щодо правомірності прийняття оскаржуваних постанов є помилковими.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Доводи відповідача, щодо правомірності відкриття виконавчого провадження є  з урахуванням вищенаведеного помилковими, відповідно помилкові доводи  і щодо правомірності наступних виконавчих дій.
Враховуючи те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07..2020 року по справі № 440/3206/20 прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає  скасуванню на підставі ч.1 ст.317 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позов.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно квитанції № 17-7406713/с від 17.06.2020р. яка міститься в матеріалах справи (а.с.8), сплатив судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. При зверненні до суду з апеляційною скаргою, згідно квитанції № 10-7631097/с від 10.07.2020р. яка міститься в матеріалах справи (а.с.150), сплатив судовий збір в сумі 1261 грн. 20 коп. 
Всього, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 2102 грн. 00 коп. .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі № 440/3206/20  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження №62141416 від 20.05.2020. 
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про арешт коштів боржника ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про арешт майна боржника ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 62141416 від 20 травня 2020 року.
Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні) 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Н.С. Бартош