ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/722/20 Справа № 199/2074/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, 
В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 13.03.2020 року приблизно об 11.00 годині  ОСОБА_1 в торговельному павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без відповідної ліцензії. 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з конфіскацією алкогольних та тютюнових виробів, вилучених згідно з протоколом огляду місця події від 13.03.2020 року, а також стягнуто з неї судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн. 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки копію вказаної постанови вона отримала 30.04.2020 року, також просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по справі щодо неї, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, та зобов`язати відповідальну особу повернути їй речі, вилучені на підставі протоколу вилучення речей та документів від 13.03.2020 року.
Вказує на те, що 13.03.2020 року співробітники поліції звернулись до неї з вимогою надати документи на підтвердження права продажу алкогольних та тютюнових виробів, без пояснення у відповідності до вимог чинного законодавства правових підстав для проведення цих дій.
За результатами цієї розмови з працівниками поліції, керуючись приписами ст.60 Конституції України, у зв`язку з відсутністю правових підстав та належним чином обгрунтованої вимоги з боку поліцейських, вона не надала для огляду ліцензію.
Зазначає, що в якості підстав для проведення перевірки в її магазині стала усна заява працівника поліції ОСОБА_3 на лінію 102, та на підставі цієї перевірки дільничним ОСОБА_4 складено висновок за № 7982.
Однак, всупереч КУпАП, дільничним не повно зібрано матеріали справи в частині отримання письмових пояснень свідка ОСОБА_3 на підтвердження його слів щодо продажу нею алкогольних та тютюнових виробів без ліцензії.
Також, в матеріалах справи та додатках до протоколу від 13.03.2020 року відсутні письмові пояснення ОСОБА_3 з повідомленням його про кримінальну відповідальність, у зв`язку з наданням неправдивих свідчень.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, в тому числі фото та відеозаписи, які підтверджують продаж нею будь-яких алкогольних або тютюнових виробів особам без ліцензії, а тому не зрозуміло як дільничний ОСОБА_4 встановив саме факт продажу вказаних виробів без відповідної ліцензії.
Звертає увагу на те, що дільничний ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.268 КУпАП, під час складання проколу про адміністративне правопорушення не повідомив про її права, в тому числі щодо права на отримання правової допомоги.
Зазначає, що пояснення, надані нею щодо подій від 13.03.2020 року, були записані працівником поліції власноручно, будь-які докази, а саме свідків або відеозаписів, які підтверджують належним чином ознайомлення та розуміння нею написаного в бланку пояснень в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, стверджувати те, що вона розуміла зміст складених пояснень не має можливості, а тому є недоведеним те, що зазначені обставини мали місце.
Посилається на те, що постанова суду не відповідає вимогам ст.129 Конституції України, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення та його доведеності у спосіб і порядок, передбачений чинним законодавством. 
Також вказує на те, що правові підстави для вилучення речей у працівників поліції були відсутні, оскільки ці речі, в розумінні ст.265 КУпАП, не є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, у зв`язку з відсутністю самого адміністративного правопорушення, а тому необхідно повернути їй речі, вилучені протоколом вилучення речей та документів від 13.03.2020 року, як особисте майно, що належить на праві власності особі.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 було встановлено з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року карантин на всій території України у зв`язку з чим, ОСОБА_1 не змогла прийняти участь у судовому засіданні від 22 квітня 2020 року, а копію постанови ОСОБА_1 отримала лише 30 квітня 2020 року, та першочергово апеляційну скаргу подала 12 травня 2020 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не проаналізував та не надав належної оцінки дослідженим доказам, у зв`язку з чим висновки суду щодо доведення вини ОСОБА_1 не підтверджуються дослідженими доказами.
Допущені порушення є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови.
Так, частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). 
Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення, є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Стаття 14.1.36 Податкового кодексу України передбачає, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КУпАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без відповідної ліцензії, однак матеріалами справи не підтверджуються факти реалізації виробів особою, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки докази цьому відсутні. 
Крім того, з матеріалів справи не вбачається та жодними доказами не підтверджено, яким чином  ОСОБА_1  була допущена до здійснення будь-якої діяльності на території магазину. 
Більш того, не було перевірено письмові пояснення  ОСОБА_1 , де вона зазначала, що бачила копію ліцензії на вказаний товар.
Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП. 
Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, та дійшов до передчасного висновку про її винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду. 
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Отже, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі  про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не підтверджуються матеріалами провадження, а тому постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, із поверненням вилучених речей володільцю на підставі ст. 265 КУпАП.
Приймаючи таке рішення, апеляційний суд також погоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  строк для подання апеляційної скарги на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року - задовольнити. 
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
На підставі ст. 265 КУпАП вилучені речі за протоколом від 13 березня 2020 року повернути володільцю.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Є. Джерелейко