ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1579/19	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/405/20 	Доповідач - Шевчук Г.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Шевчук Г.М. 
суддів -  Бершадська Г. В., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Костів Х.Ю. 
сторін : представника ТзОВ"Будова-Захід"
адвоката - Калужної С.Р.
представника ОСОБА_1 
адвоката - Семусь Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/1579/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст якого виготовлений 4 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про розірвання договору, стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід" до ОСОБА_1 про розірвання договору,-
                       ВСТАНОВИЛА:                                                
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «БУДОВА-ЗАХІД», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 лютого 2012 року між ним та TOB «БУДОВА-ЗАХІД» було укладено договір №40/02/12-Ті, за умовами якого відповідач зобов`язався здійснити будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Планове закінчення будівництва та здача 9- типоверхового будинку в експлуатацію визначено II квартал 2014 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та сплатив відповідачу кошти в сумі 85790 гривень. Однак відповідач своїх договірних зобов`язань, не виконав. Просить розірвати укладений між сторонами договір №40/02/12-Ті, та стягнути із відповідача 173959 гривень сплачених за договором платежів та пеню за прострочення зобов`язання за період із 01 липня 2014 року по 11 січня 2019 р в розмірі 8637064,35 гривень.
ТзОВ ''БУДОВА-ЗАХІД'' звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання договору. В обгрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся з вимогою до ТзОВ «БУДОВА-ЗАХІД» повернути йому оригінал договору, укладеного між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та квитанцій про оплату коштів, акту прийому-передачі. Відповідні документи позивачу повернуті. ОСОБА_1 повністю не сплатив кошти, які зобов`язаний внести за умовами договору, на момент звернення до суду із позовом у ОСОБА_1 наявна заборгованість по оплаті за договором у сумі 8305,58 гривень. Товариство вказало, що саме ОСОБА_1 порушив умови договору, укладеного з ТзОВ “БУДОВА-ЗАХІД”, тому просить його розірвати.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД», третя особа на стороні відповів заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про розірвання договору та стягнення грошових коштів - задоволено частково.
Розірвано договір №40/02/12 Ті від 17 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД».
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОВА- ЗАХІД” в користь ОСОБА_1 сплачені за договором платежі в розмірі 85790 гривень (вісімдесят п`ять тисяч сімсот гривень) та пеню за прострочення виконання в розмірі 30000 гривень тисяч гривень).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОВА-ЗАХІД” в користь держави судовий збір в розмірі 1157,90 (одну п`ятдесят сім) гривень 90 копійок.
       У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД» до ОСОБА_1 про розірвання договору відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТзОВ “БУДОВА-ЗАХІД” просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову та повністю задовольнити їх зустрічні позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що висновки суду суперечать обставинам справи та доказам, які є в матеріалах справи, які підтверджують виконання товариством умов за договором та відсутність їх вини. Товариство “Будова-Захід” виконало умови спірного договору та вчинило всі необхідні дії для завершення будівництва об`єкту. Забравши оригінал укладеного договору та квитанції, які підтверджують відступлене право вимоги ОСОБА_1 порушив умови договору, тому його позовні вимоги є незаконними.
       Щодо стягнення пені, то ОСОБА_1 є інвестором, а не є замовником будівництва, тому дані вимоги не поширюються на відносини, які виникають із інвестиційного договору. Крім того, судом першої інстанції не застосовано позовну давність.
       В судовому засіданні представник ТзОВ “БУДОВА-ЗАХІД” апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на викладені у ній доводи.
Представник позивача заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.
       Судова колегія, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Задовольняючи частково позовні вимоги про розірвання договору та стягнення платежів та пені, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, а ТзОВ «БУДОВА-ЗАХІД» було порушено умови договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачам у власність спірні квартири, що є істотним порушенням договору та підставою для його розірвання . 
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
       За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
       Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року між ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» та ОСОБА_1 було укладено договір № 40/02/12- Ті, згідно умов якого ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» зобов`язалося здійснити (завершити розпочате) будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .
       У пункті 1.2. вказаного договору сторони погодили, що викуплена вартість 23,04 квадратних метрів даної квартири становить 88169 і є незмінною до кінця будівництва. Не викуплені 17,86 кв.м. проектної загальної площі квартири у 9-ти поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , становлять 82995 гривень, які необхідно сплатити на протязі 9 місяців (березень - листопад 2012 року) до 07 числа кожного місяця.
       Згідно п. 1.3. вказаного договору початок будівництва - ІІ квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року.
       Пунктом 2.5. договору Сторони домовились про відступлення права вимоги Сторона 2 Стороні 1 (згідно із ст. 512-519 ЦК України ) за договором від 10 березня 2010, укладеним між ОСОБА_1 та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку на АДРЕСА_3 , а організація взяла на себе зобов`язання збудувати та по закінченні будівництва передати ОСОБА_1 частину новозбудованих приміщень, а саме квартиру АДРЕСА_2 .
       Відповідно до п.2.6 договору вартість права вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», що передається Стороною 2 за даним договором ТОВ «Будова-Захід», за домовленістю між останніми становить 232766,15 гривень.
       Згідно п. 5.9 до підписання договору Сторона 2 ( ОСОБА_1 ) передав, а ТОВ "Будова-Захід" прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до Організації за основним договором, а саме: договір від 10 березня 2010 року та квитанції. Зазначені підтверджуючі документи передаються згідно акту прийому-передачі.
       Відповідно до пункту 2.1 договору ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» зобов`язалося забезпечити належне виконання умов договору та покладених обов`язків; передати Стороні - 2 квадратні метри незавершеної будівництвом квартири 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з врахуванням повної оплати за викуплені квадратні метри площі квартири, які сплачені, згідно платіжних документів, ПП ТФ "Будівельник"; завершити виконання всіх будівель-монтажних робіт, включаючи цементну стяжку під підлогу, штукатурку стін (крім стель), пластикові вікна, вхідні двері, лічильники електроенергії, води, газу, ліфт, та забезпечити якість будівельно-монтажних робіт, відповідно до ДБН України; після здачі будинку в експлуатацію видати Стороні - 2 всі необхідні документи для оформлення права власності на вказану в договорі квартиру.
       Із копій квитанцій від 19 березня 2012 року, 04 жовтня 2012 року, 27 листопада 2012 року, 11 квітня 2013 року, 26 грудня 2012 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 оплатив відповідачу ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» грошові кошти на загальну суму 85790 гривень, тобто виконав умови договору в частині оплати вартості не викуплених 17,86 кв.м. проектної загальної площі квартири.
       Пунктом 3.1 договору обумовлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.
       Розірвання договору можливе з ініціативи сторін договору. Сторона - 2 може достроково розірвати договір з власної ініціативи не пізніше ніж за 2 місяці до терміну здачі Об`єкту в експлуатацію, попередивши про це іншу сторону 1 рекомендованим листом, яка протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення надсилає Стороні - 2 відповідь з визначеними умовами взаєморозрахунків та після укладення відповідного договору на квартиру яка є предметом договору із іншою стороною, повертає Стороні 2 внесену нею частину коштів за вирахуванням витрат, понесених стороною на тримання готівки в установі банку без її індексації ( п.4.2 Договору).
       Як убачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №926449335, сформованої 24 липня 2017 року, готовність незавершеного будівництва за адресою: становить 3 %. 
        ОСОБА_1 виконав умови договору, вніс обумовлену у договорі суму, на час розгляду справи готовність незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 становить 3 %, в той час коли планове завершення будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року. 
       Суд вірно прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за спірним договором, а Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД» було допущено порушення умов вказаного договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачам у власність спірні квартири, що є істотним порушенням договору та підставою для його розірвання . 
       Договір, укладений між позивачем і ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» спрямований на продовження виконання домовленостей щодо будівництва квартири, які існували між ОСОБА_1 і ПП «ТФ «Будівельник». Кошти в сумі 88169 гривень від ОСОБА_1 на будівництво цієї квартири залучало ПП «ТФ «Будівельник». 
       З матеріалів справи вбачається, що під час укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 передав ТОВ "Будова-Захід" оригінали документів, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до Організації за основним договором, а саме: договір від 10 березня 2010 року та квитанції на загальну суму 88169 гривень, проте згідно акту прийому-передачі від 28 листопада 2014 вказані документи ТОВ "Будова-Захід" були передані ОСОБА_1 на підставі його звернення.
       Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
       Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
       Пунктом 3.1 договору обумовлено, що у випадку невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.
       Розірвання договору можливе з ініціативи сторін договору. Сторона - 2 може достроково розірвати договір з власної ініціативи не пізніше ніж за 2 місяці до терміну здачі Об`єкту в експлуатацію, попередивши про це іншу сторону 1 рекомендованим листом, яка протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення надсилає Стороні - 2 відповідь з визначеними умовами взаєморозрахунків та після укладення відповідного договору на квартиру яка є предметом договору із іншою стороною, повертає Стороні 2 внесену нею частину коштів за вирахуванням витрат, понесених стороною на тримання готівки в установі банку без її індексації ( п.4.2 Договору).
       Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №926449335, сформованої 24 липня 2017 року, готовність незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 становить 3 %. 
       Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
       Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
       Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
       Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
       Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.
       У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
       Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13.
       Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 виконав умови договору, вніс обумовлену у договорі суму, а ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» на час розгляду справи готовність незавершеного будівництвастановить 3 %, в той час коли планове завершення будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року. Таким чином позивач позбавлений права розраховувати на закінчення будівництва і отримати житло за внесенні кошти.
       За вказаних обставин суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за спірним договором, а Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД» було допущено порушення умов вказаного договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачам у власність спірні квартири, що є істотним порушенням договору та підставою для його розірвання договору. 
       Відповідно до частини п`ятої статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
       Цією нормою права передбачено відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
       Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
       Договір, який укладений між позивачем і ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» спрямований на продовження виконання домовленостей щодо будівництва квартири, які існували між позивачем і ПП «ТФ «Будівельник». Кошти в сумі 88169 гривень від ОСОБА_1 на будівництво квартири залучало ПП «ТФ «Будівельник». Позивач в свою чергу повинен був відступити право вимагати від ПП «ТФ Будівельник» повернення цих коштів.
       Судом встановлено, що під час укладення оспорюваного договору позивач передав відповідачу ТОВ "Будова-Захід" оригінали документів, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до Організації за основним договором, а саме: договір від 10 березня 2010 року та квитанції на загальну суму 88169 гривень, проте згідно акту прийому-передачі від 28 листопада 2014 вказані документи ТОВ "Будова-Захід" були передані позивачу на підставі його звернення.
       Доводи апеляційної скарги, що дії позивача щодо повернення документів, які підтверджують право вимоги порушують умови договорів, норми ЦК України колегія суддів вважає необгрунтованими. Вказані дії позивача не впливають на обов`язок відповідача виконати покладені на нього зобов`язання згідно умов договору та не свідчать про порушення позивачем умов договору. 
       За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку що у зв`язку з розірванням спірного договору, позивачу завдано шкоди у розмірі сплачених ним коштів за цим договором в сумі 85790 гривень, які підлягають до стягнення з відповідача ТзОВ «БУДОВА-ЗАХІД» на користь позивача.
       Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо наявності підстав для стягнення неустойки у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язків по договору.
       Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
       Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Преамбулою ЗУ "Про захист прав споживачів", і це конкретизовано в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
       Відповідно до положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023) у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
       Встановивши, що позивач ОСОБА_1 виконав умови договору, повністю вніс обумовлену в договорі суму, а ТОВ "Будова-Захід" на час розгляду справи вирило лише котлован, в той час коли планове завершення будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року (на даний час зроблено частину фундаменту), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем не виконано зобов`язання і він повинен сплатити пеню у розмірі, встановленому ч.5 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів", оскільки правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) - це угода про послугу - будівництво житла
       Колегія суддів зазначає ,що невнесення іншими замовниками будівництва квартир у багатоквартирному будинку коштів у повному обсязі не звільняє ТОВ "Будова-Захід" від відповідальності у вигляді сплати пені, оскільки ТОВ "Будова-Захід" не вживало будь-яких заходів по вирішенню вказаного питання з іншими замовниками будівництва в судовому порядку.
       Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини регулюються ЗУ "Про інвестиційну діяльність" і на них не поширюються положення ЗУ "Про захист прав споживачів" не заслуговують уваги суду, виходячи з наступного.
       За змістом укладеного сторонами договору ТОВ "Будова-Захід" зобов`язався завершити будівництво однокімнатної квартири загальною площею 40,90 кв.м. в 9-ти поверховому будинку будівельною компанією (виробником).
       Отже, правовідносини між будівельною компанією (виробником) ТОВ "Будова-Захід" (вид діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель і позивачем (споживачем, замовником) судом першої інстанції вірно кваліфіковано як угоду про послугу - будівництво житла.
       За характером ці правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК. За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
       Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для стягнення неустойки у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язків по договору.
       Твердження апелянта про пропуск позивачем троку позовної давності колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані.
       Згідно з вимогами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       В силу вимог ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       В силу вимог ч. 5 ст. 261 ЦК за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
       За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
       Встановлено, що у п. 5.1 Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
       Частиною 1 статті 264 ЦПК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
       Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).
       Враховуючи, що відповідач звертався до Байковецької сільської ради з заявами про надання дозволу на відведення йому земельної ділянки, а пізніше звернувся з позовом до суду і 06.04.2017 Господарським судом Тернопільської області прийнято рішення про задоволення позову ТОВ «Будова-Захід» і визнано незаконним рішення органу місцевого самоврядування про поділ земельної ділянки, суд вважає, що вказані дії відповідача свідчать про переривання строку позовної давності, а тому позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду. 
       Відмовляючи в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід" до ОСОБА_1 про розірвання договору суд першої інстанції вірно виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог оскільки встановлено, що TOB «БУДОВА-ЗАХІД» істотно порушило умови договору та не виконало зобов`язання.
       Судом першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи готовність незавершеного будівництва становить 3%, при тому, що договором встановлено завершення будівництва другий квартал 2014 року.
       Відтак, позивач позбавлений права розраховувати на закінчення будівництва і отримати житло за внесенні кошти.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 
постановила:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДОВА-ЗАХІД” залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 27 липня 2020 року.

Головуючий:                                                 Г.М.Шевчук 

Судді:                                 Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський