ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2020 р.           Справа№ 911/527/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Разіної Т.І. 
          Іоннікової І.А. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.08.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
на рішення Господарського суду Київської області 
від 05.06.2020 (повний текст складено 12.06.2020)
у справі №911/527/20 (суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» 
до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про внесення змін в пункт 3.2. Договору № 02.11-14/23/30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів від 10.12.2010, укладеного між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг», встановивши базою для нарахування винагороди за договором є 61 % пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Терміналі D Міжнародного аеропорту «Бориспіль».
Позов мотивовано тим, що у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору, наявні підстави для внесення змін до Договору.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі № 911/527/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про внесення змін до договору задоволено повністю.
Внесено зміни в пункт 3.2. Договору № 02.11-14/23/30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів від 10.12.2010, укладеного між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг», встановивши базою для нарахування винагороди за договором є 61 % пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Терміналі D Міжнародного аеропорту «Бориспіль».
Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» 2 102,00 грн судового збору.
Рішення мотивоване тим, що договір між сторонами спору діє з 2010 року. Обставини, які впливали на дію договору змінювалися не один раз, зокрема те, що на момент укладення договору сторони не могли спрогнозувати відкриття руху спеціалізованого залізничного експрес-потягу «Kyiv Boryspil Express», значне зростання пасажиропотоку, переміщення пасажиропотоків між терміналами і вказані обставини не можливо було спрогнозувати опираючись на Концепцію розвитку 2007 року. А тому, обставини справи у їх сукупності свідчать, що наявні підстави для внесення змін до Договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарг
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №911/527/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» в задоволенні позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко О.В., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/527/20 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 року у справі №911/527/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.08.2020.
27.07.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2227/20 від 04.08.2020 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/527/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т. І., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 року у справі №911/527/20 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Разіна Т. І., Іоннікова І.А.
У судове засідання 05.08.2020 представники сторін з`явились та надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми права.
Апелянт зазначає, що судове рішення ґрунтується на припущеннях, в пункт 3.2. Договору, який є предметом спору, сторонами вносились зміни, зокрема 01.01.2018, вказані зміни, як і договір в цілому укладено за взаємною згодою сторін, а тому відсутні підстави вважати, що на момент звернення з позовом обставини істотно змінились та наявні підстави для внесення змін до договору.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У своєму відзиві позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Позивач вказує, що станом на момент укладення додаткової угоди № 12 від 01.01.2018 вже можливо було прогнозувати істотні зміни щодо умов Договору, однак відповідач не мав наміру переглядати базу нарахування, а позивач не мав вагомих аргументів наполягати на внесенні змін до договору.

2.4. інші процесуальні дії у справі
У судовому засіданні 05.08.2020 представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні 05.08.2020 надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
10.02.2010 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі - Сторона-1) та Приватним підприємством «ТМД Сервіс» (надалі - Сторона-2) укладено договір № 02.11-14/23/30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів (надалі - Договір), за умовами якого сторона 1 зобов`язалася надати стороні 2 за плату право догляду за інфраструктурою Аеропорту (додаток № 1 до договору, план-схема, що є невід`ємними частиною договору) в частині організації забезпечення паркування та справляння паркувального збору та залучити Сторону-2 провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на території Аеропорту (надалі - Парковки), а Сторона-2 - здійснювати організацію забезпечення паркування та справляння паркувального збору на території Аеропорту згідно з Технологією надання послуг паркування (Додаток № 2 до Договору, як невід`ємна його частина).
На момент укладання спірного договору ТОВ «ТМД Сервіс» було передано чотири паркувальні майданчики для здійснення організації забезпечення паркування транспортних засобів (п. 1.4 договору), а саме:
- Тимчасова автопарковка №1 - привокзальна площа терміналу «В»;
- Тимчасова автопарковка №2 - між привокзальною площею терміналу «В» та паркувальною зоною № 3;
- Тимчасова автопарковка №3 - біля будівлі профілакторію;
- Автопарковка біля терміналу «F».
Згідно п. 3.2 Договору, за право, визначене предметом цього договору Позивач щомісячно не пізніше 15 числа місяця, що слідує за звітним, сплачував на користь Відповідача плату в розмірі 360 000,00 грн. (в тому числі ПДВ).
Відповідно до п. 4.1 Договору, договір діє до 01.01.2014 року.
У відповідності з п. 6.1 Договору, усі виправлення за текстом, зміни та доповнення до даного договору мають юридичну силу лише при взаємному їх посвідченні уповноваженими представниками сторін в кожному окремому випадку.
Додатковою угодою № 1 від 12.03.2011 року збільшено кількість зон для паркування за договором до 6 зон та передано для обслуговування ще 2 зони, а саме:
- Тимчасова автопарковка № 4 - привокзальна площа терміналу «В»;
- Тимчасова автопарковка № 5 - привокзальна площа терміналу «В».
Додатковою угодою № 2 від 01 вересня 2011 року зменшено кількість зон для паркування за договором до 5 зон та повернуто 1 зону - Тимчасову автопарковку № 5 - привокзальна площа терміналу «В».
20 грудня 2013 року сторони Договору уклали додаткову угоду № 4, згідно пункту 1 якої внесли зміни до п. 1.4 Договору, а саме визначили, що під зонами платного розміщення транспортних засобів мається на увазі:
- Тимчасова автопарковка №1 - привокзальна площа терміналу «В»;
- Тимчасова автопарковка №2 - між привокзальною площею терміналу «В» та паркувальною зоною № 3;
- Тимчасова автопарковка D2;
- Тимчасова автопарковка D3.
При цьому, сторони Договору виклали п. 3.2 договору в новій редакції, яка передбачає, що «базою для нарахування винагороди є кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Міжнародному аеропорту «Бориспіль».
Розмір Плати складає 0,99 грн. за кожного пасажира, без податку на додану вартість, відповідно до даних аеропорту. Податок на додану вартість нараховується відповідно до чинного законодавства України».
Згідно п. 3 додаткової угоди «Сторони домовились продовжити термін дії договору до 01.01.2015 року».
Додатковою угодою № 5 від 24 лютого 2014 року сторони договору внесли зміни до п.3.2 Договору, а саме: «До 20.12.2013 року, розмір плати за Договором за місяць складає 360 000,00 грн., в тому числі ПДВ. Сплата за грудень місяць 2013 року розраховується як сума, пропорційна 19 календарним дням місяця від загальної місячної сплати за договором.
Починаючи з 20.12.2013, розмір плати за договором складає 0,99 грн. за кожного пасажира, без податку на додану вартість, відповідно до даних аеропорту. Податок на додану вартість нараховується відповідно до чинного законодавства України.
Базою для нарахування винагороди є кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Міжнародному аеропорту «Бориспіль».
24.02.2014 року сторони уклали додаткову угоду № 6, згідно п. 1 якої пункт 4.1 Договору виклали у наступній редакції: «даний Договір набирає чинності з 01.01.2011 року та діє до 31.12.2024 року включно».
28 лютого 2014 року додатковою угодою № 7 сторони домовилися про заміну сторони в Договорі. Згідно домовленості за згодою аеропорту ТОВ «ТМД Сервіс» з 01 березня 2014 року відступає свої права та обов`язки за договором позивачу - ТОВ «Аеропорт Паркінг».
Згідно додаткової угоди № 11 від 29.12.2017 року пункт 1.4 Договору сторони виклали в наступній редакції: «за даним договором під парковками мається на увазі 4 (чотири) зони для платного паркування транспортних засобів, розташування яких на території Аеропорту зазначене на план-схемі, яка є додатком № 1 до договору та невід`ємною його частиною, а саме:
- Паркувальний майданчик «Р2»;
- Паркувальний майданчик «Р3»;
- Паркувальний майданчик «Р7»;
- Паркувальний майданчик «Р8».
Додатковою угодою № 12 від 01.01.2018 збільшено розмір плати за кожного пасажира з 0,99 грн без податку на додану вартість до 1,55 грн без податку на додану вартість.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
На дату укладання договору в аеропорту працювали Термінал «В» та Термінал «F». З 15 вересня 2011 року по грудень 2014 року термінал В обслуговував усі внутрішні рейси на виліт і приліт і до 2012 року «В» був основним терміналом аеропорту. Усі паркувальні майданчики, що розташовані біля цього терміналу, були передані аеропортом для обслуговування за договором. Також за договором для обслуговування був переданий єдиний паркувальний майданчик, що розташований біля Термінал «F» (термінал почав приймати пасажирів з 31 жовтня 2010 року та обслуговував міжнародні та чартерні рейси 22 авіакомпаній https://uk.wikipedia.org/wiki/ Міжнародний_аеропорт_»Бориспіль»%20-%20cite_note-14).
28 травня 2012 року відкрито Термінал «D».
З 27 жовтня (початок зимової навігації) 2013 року термінал «F» був законсервований, і всі рейси переведені до терміналу «B» (який було закрито в грудні 2014 року, а всі рейси аеропорту були спрямовані до Терміналу «D»).
Тобто, у зв`язку з закриттям терміналу «F» та переміщенням основного пасажиропотоку аеропорту до Терміналу «D», сторони договору прийняли рішення про зміну умов договору та уклали додаткову угоду № 4 від 20 грудня 2013 року, згідно якої за договором для обслуговування передавалися усі паркувальні майданчики, які працювали біля діючих на той час терміналів «B» та «D» на загальну кількість 1118 місць.
Було прийнято рішення про зміну порядку оплат за договором, а саме сторони відійшли від фіксованої ціни договору та базою для нарахування винагороди прийняли кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Міжнародному аеропорту «Бориспіль».
На дату укладання цієї додаткової угоди в обслуговуванні аеропорту залишалися 3 паркувальні майданчики, які були віддалені від діючих терміналів та у зв`язку з чим користувалися меншим попитом у споживачів. А саме, це паркувальний майданчик між Терміналом «В» та Терміналом «D» на 360 місць (Р5), паркувальний майданчик на території Терміналу «F» на 354 місця (Р12) та паркувальний майданчик біля профілакторію на 125 місць (Р9) - не комерційного призначення. 
Позивач після укладання додаткової угоди № 7 від 28 лютого 2014 року, якою приймав на себе усі права та зобов`язання за додатковою угодою № 4 від 20.12.2014, де визначалося, що базою для нарахування винагороди прийняли всю кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Міжнародному аеропорту «Бориспіль», володів усіма паркувальними майданчиками, які були розташовані біля діючих терміналів аеропорту (така тенденція складалася упродовж усього періоду дії договору аж до 2019 року).
Позивач, приймаючи на себе зобов`язання, згідно яких базою для нарахування винагороди приймається вся кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), а аеропорт пропонуючи такі зміни за договором, виходили з того, що усі паркувальні майданчики, які розташовані біля діючих терміналів, та відповідно, найзатребуваніші та більш дохідні, будуть знаходитися в обслуговуванні позивача. Також сторони виходили з того, що більша частина паркомісць аеропорту передавалася на обслуговування за договором. Аеропорт залишав за собою паркувальні майданчики, які були менш популярні у споживачів, тому завжди були не заповнені і аеропорт їх частково використовував не в комерційних цілях. 
Отже, станом на 2014 рік процентне співвідношення між кількістю паркувальних місць (для комерційного використання), які були в обслуговуванні позивача та аеропорту складало 61 % до 39 % на користь позивача. 
Окремо за твердженням позивача, на час укладення додаткової угоди № 4 від 20.12.2014 сторони виходили з того, що пасажиропотік аеропорту уже два роки поспіль мав спадаючий характер. Загалом динаміка пасажиропотоку прив`язана до добробуту населення та економічного стану в країні. Сторони не вбачали можливості у подальшого різкого стрибка ні в розвитку економіки, ні в зростанні доходів населення. Тому сторони закономірно передбачали подальше падіння пасажиропотоку, або ж його тимчасовий зріст, тобто незначні коливання.
Але з 2015 року відбулось зростання пасажиропотоку, а з 2017 року - його стрімке зростання. Посприяло цьому запровадження безвізового режиму з ЄС. Збільшення пасажиропотоку, у зв`язку з чим іноземні авіакомпанії почали суттєво нарощувати присутність в Україні. Почався розвиток чартерного сегменту, Аеропорт став обслуговувати лоукост рейси по досить низьких цінах, що сприяло більшій доступності квитків та відповідно подальшому зростанню попиту на авіаперевезення, вказані обставини є загальновідомими, висвітлювались в засобах масової інформації, відповідачем не заперечуються, а тому не потребують доказування.
За твердженням позивача, спрогнозувати в кінці 2013 року таку динаміку зростання пасажиропотоку (6 890 443 - пасажиропотік аеропорту в 2014 році, 12 603 271 - пасажиропотік в 2018 році), яка призвела до суттєвого збільшення виплат виконавця за договором (майже вдвічі), сторони не мали можливості.
Крім збільшення виплат позивача за договором виникли ряд чинників, які суттєво знизили дохідність договору для позивача, чим суттєво порушили майнові інтереси сторін за договором.
Зокрема, позивач посилається на те, що 26.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за паркування, зупинку, стоянку транспортних засобів на місцях, призначених для осіб з інвалідністю».
У зв`язку зі змінами у законодавстві та з метою посилення соціального захисту осіб з інвалідністю 31 січня 2018 року Уряд прийняв постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585». Відповідно до прийнятої постанови, пільга з безоплатного паркування і зберігання транспортних засобів була поширена на всіх осіб з інвалідністю, а не тільки з ураженням опорно-рухового апарату, як це передбачалось редакцією постанови, чинною до 31.01.2018. 
Після набрання чинності зазначеними нормативно-правовими актами 10 відсотків паркувальних місць виділено під паркування автомобільного транспорту осіб з інвалідністю.
Отже, у зв`язку зі змінами у законодавстві, спрямованими на посиленням соціального захисту осіб з інвалідністю, зменшилась кількість місця які позивач міг надавати для стоянки особам без інвалідності.
30 листопада 2018 року відбулося відкриття руху спеціалізованого залізничного експрес-потягу «KyivBoryspil Express», який забезпечує цілодобове швидкісне пасажирське сполучення між залізничною станцією Київ-Пасажирський і міжнародним аеропортом «Бориспіль».
Згідно інформації, опублікованій на офіційному сайті Укрзалізниці (https://uz.gov.ua/presscenter/up_to_date_topic/496096/ ), за півроку експреси «KyivBoryspil Express» перевезли понад 360 тис. пасажирів до Міжнародного аеропорту «Бориспіль» та зворотно. І попит постійно зростає: якщо на початку проекту «KyivBoryspil Express» перевозив близько 1 тис. пасажирів за добу, то на момент звернення з позовом - утричі більше. Експрес працює в цілодобовому режимі і виконує 27 рейсів на добу. Час у дорозі складає всього 35-45 хвилин.
Відкриття руху експрес-потягу спричинило відтік автомобілів з паркувальних майданчиків, так як значна частина пасажирів почала користуватись його послугами. 
З 31 березня 2019 року аеропорт відновив роботу Терміналу F, який не працював близько п`яти років, спрямувавши туди обслуговування лоукостів та чартерних рейсів.
Поруч з аеровокзальним комплексом розташована велика автостоянка (Р12) на 354 місця. Раніше вона використовувалася як парковка для тривалого зберігання за зниженими тарифами: 10 грн. за годину або 60 грн. на добу. У зв`язку з тим, що термінал F відновив роботу, попит на стоянку біля нього підвищився. У зв`язку з чим аеропорт прийняв рішення про зміну тарифу і з 1 квітня 2019 року вартість паркомісця становить 20 грн. на годину та 160 грн. на добу (https://kbp.aero/airport/map/ ). 
Пізніше аеропорт відкрив ще два нових паркінги Р5 та Р9, які розташовані поруч з Терміналом F, а з 23 травня 2019 р. в аеропорту відкрили чотирьохповерховий паркінг біля терміналу D (https://tsn.ua/auto/news/ukrayina/u-borispoli-vidkrivayut-bagatorivneviy-parking-bilya-terminalu-d-1350453.html), який розрахований на 1019 паркомісць з погодинним тарифом 30,00 грн. та 300,00 грн. за добу. Його загальна площа 40 тис. кв м. Паркінг з`єднаний дворівневим пішохідним переходом з терміналом D. В будівлі паркінгу заплановано розміщення точок легкого фуду. Передбачена індикація вільних паркомісць, система відеоспостереження, розпізнавання автомобільних номерів і водія.
Відкриття багаторівневого паркінгу, який має безліч переваг перед відкритими паркувальними майданчиками, при цьому з нижчими тарифами, відкриття Терміналу F та запуском паркувального майданчику Р12 призвели до значного відтоку автомобілів з паркувальних майданчиків позивача.
У результаті збільшення паркувальних майданчиків в даний час на території аеропорту на комерційні основі працює 2742 паркомісця, з них 1118 місць передані для обслуговування позивачу. При цьому, частина паркомісць позивача зайнята автомобілями осіб з інвалідністю - 10 % (оскільки майданчики знаходяться поряд з Терміналом D і таким особам зручніше безкоштовно пакуватися ближче до терміналу), а частина місць - порожні, у зв`язку з чинниками, переліченими вище.
Спрогнозувати у 2013-2014 роках відкриття паркінгу сторонами договору для закладення цього ризику в умови договору також не представлялося можливим. Адже будувати паркінг почали в далекому 2011 році, а запустити планували до «Євро-2012». Утім проект був заморожений і простояв під відкритим небом сім років. Оскільки зростання популярності пасажирських авіаперевезень не передбачалося, добудова вказаного паркінгу також не планувалася, нагальність добудови виникла коли почався стрімкий ріст пасажиропотоку.
Вся сукупність умов, зазначених вище призвела до нехватки коштів у позивача для оплати винагороди аеропорту згідно з договірними зобов`язаннями. У зв`язку з чим позивач в даний час змушений із запізненням здійснювати оплати виставлених рахунків аеропорту.
Прогнозуючи можливість такої ситуації позивач ще починаючи з кінця травня 2019 року неодноразово звертався з листами на адресу аеропорту для вирішення кризової ситуації за договором.
У листі за № 30/05-2019 від 30.05.2019 позивач звернувся з пропозицією укласти додаткову угоду до договору, мотивуючи своє звернення рядом об`єктивних обставин, які вплинули на роботу паркувальних майданчиків та суттєво знизили їх дохідність.
Пізніше на адресу відповідача направлялися листи, в яких позивач доводив до відома аеропорту про скрутну фінансову ситуацію на підприємстві у травні - серпні 2019 року, одночасно позивач просив відтермінувати оплати рахунків. Для підтвердження фінансової ситуації підприємства було замовлено аудиторську довідку, копія якої направлена в аеропорт та додається до позову.
Оскільки відповідач не прийняв пропозицію позивача укласти додаткову угоду, направлену у травні 2019 року (позивач не отримав позитивну відповідь відповідача), позивач у жовтні направив інший варіант додаткової угоди, укладання якої дало б можливість відновити майнові інтереси сторін за договором у зв`язку з істотною непередбачуваною зміною обставин.
Так як відповідач не готовий надати позивачу додаткові паркувальні майданчики для відновлення тих обставин, якими сторони керувалися при укладанні додаткової угоди № 4 від 20 грудня 2013 року та додаткової угодою № 7 від 28 лютого 2014 року (61 % до 39 % паркувальних місць на користь позивача та обслуговування паркувальних майданчиків біля усіх діючих терміналів), позивач звернувся з пропозицією змінити базу нарахування винагороди за договором. Відповідач відмовився від укладання запропонованої угоди.
Позивач вказує на те, що різке погіршення фінансового стану підприємства позивача протягом поточного року має сталий характер, оскільки відсутні фактори, які можуть зумовити збільшення дохідності паркувальних майданчиків та їх стовідсоткове платне заповнення. А при залишенні базою нарахування винагороди за договором кількості пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Міжнародному аеропорту «Бориспіль» (п. 3.2 Договору) - витрати на оплату рахунків аеропорту будуть і далі зростати. При цьому позивач навіть спрямовуючи весь дохід отриманий від договору не здатний оплатити винагороду Аеропорту за ним. Тобто обставини, які сторони враховували при укладанні додаткової угоди № 4 від 20.12.2014 року зазнали істотних непередбачуваних змін, що в свою чергу призвело до зміни співвідношення інтересів сторін за договором.
У вирішенні питання про наявність підстав для внесення змін до договору на підставі наведеної статті в межі дослідження у справі входить з`ясування усіх обставин, якими сторони керувались, укладаючи цей договір, а також надання їм правової оцінки щодо обставин, які істотно змінились, та наслідком чого може бути зміна умов договору.
Суд вважає, що зміни обставин, на які посилається позивач, є істотними.
Спроможними є доводи позивача щодо того, що якби сторони Договору могли передбачити такі зміни, вони не уклали б додаткову угоду № 4 від 20.12.2014, так як за таких умов це не тільки б порушило майнові інтереси сторін, а по суті призвело до неможливості виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договором. Аналогічно позивач не прийняв би на себе усі права та обов`язки за договором згідно додаткової угоди № 7 від 28.02.2014.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.
При укладанні Додаткової угоди № 4 від 20.12.2013 сторони приймаючи базою нарахування винагороди керувалися сталою на той час тенденцію зниження пасажиропотоку Аеропорту, така тенденція на той час спостерігалася на летовищах в усій Україні.
Пасажиропотік прив`язаний до добробуту населення та економічного стану в країні. Різкого стрибка ні в розвитку економіки, ні в зростанні доходів населення не відмічається.
На зростання пасажиропотоку вплинули ряд короткострокових чинників, це, насамперед, запровадження безвізового режиму з ЄС, який збільшив пасажиропотік за рахунок туристів до Європи та зростання попиту наших громадян на авіаперевезення з метою працевлаштування у країнах Євросоюзу. Стрімке зростання пасажиропотоку привело на наш ринок іноземні авіакомпанії - вони почали суттєво нарощувати присутність в Україні.
Спрогнозувати такий зріст пасажиропотоку, що призвело до розконсервації терміналу F і будівництва багаторівневого паркінгу та запуску спеціалізованого залізничного експрес-потягу, при укладанні Додаткової угоди у грудні 2013 року сторони спірного договору не мали можливості, а навпаки, керуючись тенденцією до спаду економіки, відсутність факторів для її росту, передбачали подальше його падіння або ж досить незначне тимчасове зростання.
Крім того, сторони не мали можливості спрогнозувати зміни у законодавстві України, в результаті яких 10 % усіх паркомісць будуть виділені для безоплатного паркування транспортних засобів осіб з інвалідністю, в результаті чого дохід позивача за договором зменшився на дохід з 112 паркомісць.
Суд вважає, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.
Позивач не може впливати на зазначені вище причини, які зумовили стрімке зростання пасажиропотоку, зменшення кількості паркомісць та попиту на них, що впливає на дохід позивача за договором.
Також позивач не має можливості збільшити кількість паркомісць (відновити існуюче раніше їх процентне співвідношення до 61 %) та отримати можливість обслуговувати усі працюючі в даний час термінали аеропорту без його згоди, якої наразі не досягнуто.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні Договору.
Суд погоджується з доводами позивача відносно того, що на момент судового розгляду виникла ситуація, що не тільки позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору, але і призвела до відсутності коштів у позивача для сплати винагороди відповідачу за договором. У зв`язку з чим позивач здійснює розрахунки за спірним договором зі значним запізненням, чим порушує умови Договору.
Також позивач вказує, що до нього уже застосовані штрафні санкції за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач не зазнав майнових втрат чи негативних наслідків від істотної зміни обставин, а отже, покладення тягаря негативних наслідків лише на позивача, суперечить принципам пропорційності, співмірності та рівноваги, як то передбачено ст. 3 ЦК України.
Із суті спірного Договору не слідує, що позивач несе усі ризики зміни обставин, на які він посилається у цьому позові, так само таке не слідує із звичаїв ділового обороту. 
Розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання Договору на умовах, змінених судом. Водночас, відповідач не заявляв свого наміру на самостійне обслуговування паркувальних майданчиків, які є предметом Договору, а отже відповідач буде змушений укладати аналогічний договір у випадку розірвання спірного на взаємовигідних умовах.
Враховуючи, що подальше виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором не можливе, оскільки дохідна частина договору для позивача зменшується, а витратна зростає, що призвело уже в липні 2019 року до збитковості договору для позивача (виручка була менша, ніж рахунки аеропорту на оплату послуг за договором за липень 2019 року). 
Суд першої інстанції правомірно погодився з доводами позивача, що розірвання Договору завдасть шкоди позивачу, оскільки надання послуг за Договором є єдиним видом діяльності підприємства.
Тоді як внесення пропонованих змін до Договору шляхом укладання додаткової угоди № 13 відповідає принципу справедливості Договору.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну правову оцінку колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що задоволення позовної вимоги про внесення змін в пункт 3.2. Договору № 02.11-14/23/30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів від 10.12.2010, укладеного між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг», встановивши базою для нарахування винагороди за договором є 61 % пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що були обслужені в Терміналі D Міжнародного аеропорту «Бориспіль» призведе до поновлення порушених прав позивача.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Враховуючи, обставини справи у їх сукупності, позивач довів належними та допустимими доказами, що у зв`язку з істотною зміною обставин наявні підстави для внесення змін до Договору, натомість відповідач відмовляючи позивачу у внесенні змін до Договору порушив його права та баланс інтересів сторін.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи
Позивачем доведено факт наявності підстав для внесення змін до Договору, а отже суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.
Положеннями статей 11, 629 Цивільного Кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом частин першої, другої статті 651 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.
Відповідно до ст. 3 ЦК України загальним засадами цивільного законодавства є свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Закріплений у цій статті принцип справедливості, добросовісності і розумності має визнаватися не сукупністю трьох принципів, а єдиним принципом, який проявляється в єдності взаємопов`язаних трьох складових, що є традиційним для європейського приватного права. Загалом зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту.
За загальним правилом, закріпленим у частині третій статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни, розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 ГК України).
Згідно з вимогами частин першої - другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Дослідивши обставини справи, колегія суддів відхиляє посилання відповідача, що судове рішення ґрунтується на припущеннях, оскільки позивач належним чином довів наявність передбачених законом підстав, з якими чинне законодавство пов`язує можливість внесення змін до Договору судом, натомість вказані обставини відповідачем не спростовані.
Щодо внесення змін до Договору угодою від 01.01.2018, колегія суддів зазначає, що правовідносини між сторонами є довготривалими, а зміни до Договору вносились не одноразово, і невнесення відповідних змін до Договору у 2018 році не позбавляє сторін права звернутись до суду з відповідним позовом в майбутньому, а отже вказана обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №911/527/20 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №911/527/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №    911/527/20 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2020 у справі №    911/527/20 залишити без змін.
3.          Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».
4.          Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України. 
Повний текст рішення складено та підписано: 15.09.2020.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Т.І. Разіна

                                                                                І.А. Іоннікова