ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 липня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3595/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса
на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року, м. Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст рішення складено та підписано 24.02.2020 року 
у справі № 916/3595/19
за позовом Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса
до відповідача Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне 
про стягнення 68 317 грн. 64 коп.,-
В С Т А Н О В И В:
          Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В грудні 2019 року Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, м.Одеса звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь штраф в сумі 68   317 грн. 64 коп. 
В обґрунтування позовних вимог Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, м. Одеса посилається на те, що в ході проведення у 2019 році Південним офісом Державної аудиторської служби України ревізії окремих питань фінансово- господарської діяльності Південного ТКЕУ за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, перевіркою фактичних обсягів виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНКОР» у 2018 році робіт за договором генерального підряду від 14.09.2017 року №49/17, встановлена завищена вартість виконаних підрядною організацією у 2018 році робіт на суму 6   831   763 грн. 72 коп. Оскільки відповідачем підтверджено підряднику обсяги робіт, які фактично останнім не були виконані у відповідності до вимог проектно-кошторисної документації, що не було виявлено в ході технічного нагляду, позивач вважає, що є підстави для застосування до Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне, передбачених п. 6.2 Договору № 25/18 штрафних санкцій, у вигляді штрафу у розмірі 1% від вартості неякісно виконаних та прийнятих технічним наглядом робіт, а саме - 68   317 грн. 64 коп. 
16.01.2020 року до Господарського суду Одеської області через канцелярію за вх. №977/20 від відповідача надійшлов відзив на позовну заяву, у якому Фізична особа-підприємець Лелет Тарас Юрійович, м. Южне заперечував проти заявлених позовних вимог та, посилаючись на норми ст. 233 Господарського кодексу України, просив суд зменшити суму штрафних санкцій до 6   831 грн. 76 коп. Вищевказане клопотання обґрунтоване тим, що заявлений позивачем розмір неустойки є надмірно великим, порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, а тому, у зв`язку з відсутністю заподіяних позивачу збитків та з наявністю на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, суд має право зменшити неустойку на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.
Крім того, 18.02.2020 року, до Господарського суду Одеської області через канцелярію за вх. № 4213/20 від відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій, у якій останній просить суд зменшити суму штрафних санкцій до 25%, що складає 17   079 грн. 41 коп.
Зокрема, заява обґрунтована тим, що погіршення фінансового стану відповідача та відсутність завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача дають суду право дійти висновку про можливість зменшення розміру нарахованого штрафу, а тому, на думку Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне, зважаючи на обставини, що підтверджуються матеріалами справи, вищевказане клопотання підлягає до задоволення.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі №916/3595/19 (суддя Рога Н.В.) позовну заяву Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса до Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне на користь позивача штраф у розмірі 17   079 грн. 41 коп. та вирішено питання про стягнення судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з наявністю невідповідності обсягів виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» робіт вимогам проектно-кошторисної документації, що не була виявлена в ході технічного нагляду, наявні підстави для застосування до Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне штрафних санкцій у вигляді штрафу у розмірі 1 % від вартості неякісно виконаних та прийнятих технічним наглядом робіт, тобто у сумі 68   317 грн. 64 коп. Але Господарський суд Одеської області, погодившись із застосуванням до відповідача штрафних санкцій, задовольнив клопотання Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне про зменшення розміру штрафу у зв`язку з відсутністю доказів щодо спричинених позивачу збитків, наявністю на утриманні відповідача неповнолітньої дитини та стягнув на користь позивача 17   079 грн. 41 коп. штрафу згідно умов Договору на здійснення технічного огляду від 27.03.2018 року № 25/18. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, м. Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі № 916/3595/19 змінити, а саме, у його мотивувальній частині - щодо наявності підстав для застосування судом приписів ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України про зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), у резолютивній частині - позов задовольнити у повному обсязі, а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник, заперечуючи проти допустимості застосування судом у спірних правовідносинах процедури зменшення розміру штрафних санкцій, звертає увагу колегії суддів на те, що при вирішенні питання щодо зменшення суми штрафу, суд прийняв до уваги наявність на утриманні Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м.Южне малолітньої доньки 2005 року народження та сина 1994 року народження, проте докази підтвердження даного факту відповідачем суду надані не були. Крім цього, в ході судового розгляду не було досліджено матеріальний стан відповідача, а тому зменшення судом першої інстанції розміру нарахованого відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Лелет Тарасу Юрійовичу, м. Южне штрафу до 25% є безпідставним.
Крім вищенаведеного, на думку апелянта, стягнення судом з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. не відповідає витратам останнього, а тому оскаржуване рішення в цій частині також підлягає зміні в резолютивній частині про стягнення сплаченого судового збору з Фізичної особи - підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса, у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2020 року, м. Одеса у справі № 919/3595/19, справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
02.06.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне надійшов відзив, у якому відповідач просить суд залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2020 року у справі № 916/3595/19, а апеляційну скаргу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса - без задоволення. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи. 
Відзив обґрунтовано тим, що судом першої інстанції було вірно встановлено та не спростовано позивачем відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що скаржником не було доведено, що в результаті вищенаведених обставин йому було заподіяно збитки, перевищено розмір кошторису, встановленого Договором між Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, м. Одеса та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР».
У відзиві відповідач також зазначив, що суд дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для зменшення штрафних санкцій, що підлягали стягненню, оскільки при вирішенні справи ним було вивчено обставини, на які послався відповідач у своїй заяві про зменшення штрафних санкцій, а також докази на підтвердження таких обставин, а саме: докази наявності на утриманні у відповідача дітей. Оскільки заперечень з боку позивача щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій в ході судового розгляду не надходило, Фізична особа-підприємець Лелет Тарас Юрійович, м. Южне вважає, що підстав для зміни оскаржуваного рішення в цій частині не вбачається. 
Крім того, на думку відповідача, доводи скаржника щодо стягнення судом судового збору у розмірі 1 762 грн., а не у розмірі 1 921 грн., не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційного суду, оскільки розмір стягнутого судового збору, визначений у оскаржуваному рішенні, є технічною помилкою. При цьому, вищевказана обставина не спростовує законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі № 916/3595/19 підлягає скасуванню частково, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

27.03.2018 року між Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, м. Одеса (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Лелет Тарасом Юрійовичим, м. Южне (Виконавець) було укладено договір № 25/18 на здійснення технічного нагляду. 
За умовами даного договору,   Замовник доручає, а Виконавець здійснює власними та залученими силами технічний нагляд протягом календарного року виконання підрядних робіт на об`єкті будівництва "Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне - 2, с. Дачне, Одеська обл. Шифр - Д-2/280-2", по ДК 021:2015 код CPV 71000000-8 "Архітектурні будівельні, інженерні та інспекційні послуги", забезпечує контроль за дотриманням підрядною організацією проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контроль за якістю та обсягами робіт, передбаченими у затвердженій замовником проектно-кошторисної документації, яка пройшла експертизу в ДП "Укрдержбудекспертизи". Замовник зобов`язується оплатити послуги на умовах передбачених цим договором.
Як вбачається з п. 2.1, 2.2 договору № 25/18, його вартість визначається сторонами згідно протоколу погодження договірної ціни (додаток № 1 до Договору) на підставі наданого кошторису витрат (додаток № 2 до Договору), виходячи із звичайної ціни по главам 1-9 будівельно-монтажних робіт - витрати «замовника» на утримання технічного нагляду не перевищує 2,5 %, та на 2018 рік складає 92 109 грн. 15 коп. Вартість здійснення технічного нагляду за об`єктом будівництва є складовою частиною загальної вартості об`єкту будівництва "Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с.Дачне, Одеська область. Шифр - Д-2/280-2" та входить до зведеного кошторисного розрахунку по об`єкту. 
Згідно з п. 3.1 договору технічний нагляд виконавцем здійснюється протягом всього строку виконання підрядних робіт на об`єкті будівництва відповідно до узгодженого плану - графіка виконання технічного нагляду (додаток № 3).
Положеннями п. 4.2 договору визначені обов`язки виконавця, в силу яких він: здійснює технічний нагляд за веденням підрядних робіт, монтажу обладнання та пусконалагоджувальних робіт та їх відповідністю із затвердженою замовником проектно-кошторисною документацією та вимогами Державних будівельних норм, про що робить записи у Загальному журналі робіт (відповідно ДБН А.3.1-5:201Х), який ведеться на об`єкті будівництва; підтверджує підряднику обсяги виконаних робіт, згідно затвердженої замовником проектно-кошторисної документації, підписує та скріплює печаткою погоджує форму КБ-2в; проводить перевірку: наявності документів, які підтверджують якісні характеристики конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час будівництва об`єкта - технічного паспорта, сертифіката, документів, що відображають результати лабораторних випробувань, тощо; відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; відповідності обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт затвердженої замовником проектно-кошторисній документації та нормативним вимогам; додержання встановленої проектом технології підрядних робіт; правильності та своєчасне внесення замовником, проектними та будівельно-монтажними організаціями в робочу документацію усіх змін до проекту; виконання підрядником (субпідрядником) вказівок і приписів, виданих за результатами технічного нагляду, Державного архітектурно- будівельного контролю та Державного нагляду; правильності ведення загального та спеціального журналів робіт, в яких зазначаються недоліки, недоробки, дефекти та інші порушення правил ведення підрядних робіт; проводить разом з підрядником (субпідрядником) огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих і конструктивних елементів; повідомляє підряднику (субпідряднику) про невідповідність виробів, матеріалів та обладнання вимогам нормативних документів; оформлює акти робіт, виконаних з недоліками; бере участь у проведенні перевірок; виконує інші функції.
Як вбачається з п. 4.2.10 договору у разі виявлення відхилень від проектних рішень, допущених під час виконання підрядних робіт, та відмови підрядника або субпідрядника їх усунути, Виконавець зупиняє подальше виконання будівельно-монтажних робіт та повідомляє про це замовника для вжиття заходів відповідно до законодавства України.
Згідно до п. 6.2. договору у разі невідповідності обсягів та/або вартості виконаних робіт вимогам проектно-кошторисної документації, сертифікованих матеріалів тощо, що не були виявлені в ході технічного нагляду, Виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 1% від вартості неякісно виконаних та прийнятих технічним наглядом робіт.
Пунктом 8.8. між сторонами погоджено, що договір діє з дня підписання по 30 грудня 2018 року.
Протоколом погодження договірної ціни (додаток № 1 до договору від 27.03.2018 року № 25/18) визначено, що сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни в 2018 році на виконання робіт з технічного нагляду на визначеному договором об`єкті яка складає 92 109 грн. 15 коп.
Крім того, матеріали справи містять підписані сторонами та скріплені печатками кошторис на виконання робіт з технічного нагляду на об`єкті будівництва "Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область. Шифр - Д-2/280-2" на 2018 рік та план-графік на виконання робіт з технічного нагляду на об`єкті будівництва "Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область. Шифр - Д-2/280-2", на 2018 рік.
Актом здійснення технічного нагляду від 07.12.2018 року № 1 до Договору технічного нагляду визначено про закінчення надання послуг по проведенню технічного нагляду по об`єкту будівництва "Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська область. Шифр - Д-2/280-2" та про ціну роботи, яка згідно договору складає 92 109 грн. 15 коп. Даний акт підписано сторонами за договором про здійснення технічного нагляду та скріплено печаткою Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне.
Про перерахування на рахунок Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне вищевказаної суми свідчить копія платіжного доручення від 07.12.2018 року №1005.
Судом першої інстанції та колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановлено, що 06.09.2019 року, в ході проведення Південним офісом Державної аудиторської служби України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року було складено відповідний акт, яким встановлено, що за результатом ревізії окремих питань, існує завищення обсягів виконаних робіт по заначеному об`єкту на суму 10 459 169 грн. 15 коп., які відшкодовано у 2018 році у повному обсязі, згідно з актами ф. № КБ-2в. Перевіркою питання правильності визначення вартості будівельних робіт при взаєморозрахунках з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» по наданих до ревізії актах на загальну суму 29 135 745 грн. 66 коп. встановлено безпідставне завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 6  831 763 грн. 72 коп. за рахунок невідповідності обсягів виконаних робіт у тому числі:
- по акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за квітень 2018 року на суму 975 262 грн 42 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 141 795 грн 15 коп.;
- по акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за квітень 2018 року на суму 997 406 грн 80 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 742 521 грн 91 коп.;
- по акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за червень 2018 року на суму 1 998 655 грн 38 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 1 998 655 грн 38 коп.;
- по акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за червень 2018 року (відшкодування) на суму 4 121 503 грн 76 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 655 635 грн 71 коп.;
- по акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за серпень 2018 року (відшкодування) на суму 1 112 054 грн 37 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т. Ю . ) завищено вартість робіт на суму 735 985 грн 02 коп.;
- згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за вересень 2018 року на суму 446 790 грн 60 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 446 790 грн 60 коп.;
- згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за жовтень 2018 року на суму 1 553 412 грн 89 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 1 080 820 грн 67 коп.;
- згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за жовтень 2018 року на суму 60 365 грн 81 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 60 365 грн 81 коп.;
- згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за листопад 2018 року на суму 509 955 грн 12 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 509 955 грн 12 коп.;
- згідно акту вартості устаткування, що придбається виконавцем робіт, за листопад 2018 року на суму 48 253,75 грн. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість у статкування на суму 48 253,75 грн.
- згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за листопад 2018 року на суму 291 216 грн 48 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т.Ю. ) завищено вартість робіт на суму 291 216 грн 48 коп.
- згідно акту вартості устаткування, що придбається виконавцем робіт, за листопад 2018 року на суму 119 768 грн 12 коп. (обсяги підтверджені інженером технічного нагляду Лелет Т. Ю.) завищено вартість робіт на суму 119 768 грн 12 коп.
Крім того, матеріали справи містять надані позивачем копії наступних документів:
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у квітні 2018 року складає 975 262 грн. 42 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за квітень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 975  262 грн. 42 коп.;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у квітні 2018 року складає 1 972 669 грн. 22 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 3 за квітень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 997 406 грн. 80 коп.;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у червні 2018 року складає 1 998 655 грн. 38 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 4 за червень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 1 998 655 грн. 38 коп;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у червні 2018 року складає 5 825 388 грн. 07 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за червень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 4  121  503 грн. 76 коп;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у серпні 2018 року складає 1 112 054 грн. 37 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт б/н за серпень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 1 112 054 грн. 37 коп.;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у вересні 2018 року складає 446 790 грн. 60 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт б/н за серпень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 446 790 грн. 60 коп.;
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у жовтні 2018 року складає 3  869  741 грн. 57 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 6 за жовтень 2018 року, відповідно до якого витрати складають 1  553 412 грн. 89 коп.;
- Акт вартості устаткування, що придбається виконавцем робіт № 6/1 (додатково до Акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року), відповідно до якого, вартість устаткування складає 60   365 грн. 81 коп.
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у листопаді 2018 року складає 558 208 грн. 87 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 7 за листопад 2018 року, відповідно до якого витрати складають 509 955 грн. 12 коп.;
- Акт вартості устаткування, що придбається виконавцем робіт № 7-1 (додатково до Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року), відповідно до якого, вартість устаткування складає 8 042 грн. 29 коп.
- Довідку, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНККОР» про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 року, відповідно до якої вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ у листопаді 2018 року складає 969 193 грн. 47 коп.;
- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 8 за листопад 2018 року, відповідно до якого витрати складають 291  216 грн. 48 коп.;
- Акт вартості устаткування, що придбається виконавцем робіт № 8-1 (додатково до Акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 року), відповідно до якого, вартість устаткування складає 119 768 грн. 12 коп.
Крім цього, за матеріалами справи судом встановлено, що підрядні роботи, за якими відповідачем здійснювався технічний нагляд, виконувались Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНККОР" на підставі укладеного між Товариством та позивачем договору генерального підряду від 14.09.2017 року № 49/17 про закупівлю робіт з будівництва будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с. Дачне, Одеська обл. Шифр - Д-2/280-2.
Договірна ціна будівництва об`єкту визначена п. 3.1 договору від 14.09.2017 року №49/17 та становить 33 177 777 грн. 77 коп. Умовами зазначеного договору передбачено виконання робіт з будівництва казарми впродовж 2017-2019 років згідно графіку виконання робіт, що є додатком № 2 до договору № 49/17 від 14.09.2017 року. Вартість робіт, доручених підрядній організації до виконання на 2017 рік становить 20 326 809 грн. 76 коп., на 2018 рік - становить 11 064 898 грн. 77 коп. (п. 3.4 договору № 49/17 від 14.09.2017 року в редакції додаткової угоди № 5 від 27.12.2018 року).
Разом з тим, матеріали справи містять претензію про вимогу сплати штрафних санкцій від 01.10.2019 року за вих. № 514/2/459, надіслану позивачем цінним листом на адресу Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне, відповідно до якої Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, м. Одеса вимагає від Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне сплатити на його користь штраф у розмірі 68   317 грн. 64 коп. за укладеними договорами від 24.11.2017 року №108/17 та від 27.03.2018 року № 25/18 на здійснення технічного огляду. Відповіді відповідача матеріали справи не містять.
Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять платіжні доручення: від 08.01.2020 року № 1 на суму 4   500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за лютий 2018 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 02.12.2019 року № 97 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за листопад 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 04.11.2019 року № 84 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за жовтень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 03.10.2019 року № 68 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за вересень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 06.09.2019 року № 65 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за серпень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 06.08.2019 року № 53 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за липень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 03.07.2019 року № 47 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за червень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 05.06.2019 року № 36 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за травень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 02.05.2019 року № 27 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за квітень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 05.04.2019 року № 20 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за березень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 05.03.2019 року № 15 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за лютий 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 04.02.2019 року № 10 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за січень 2019 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича; від 02.01.2019 року № 1 на суму 4 500 грн., як платіж за аліментами на користь ОСОБА_5 , за грудень 2018 року, сплачений від імені Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича.
Також, матеріали справи містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.03.2008 року, НОМЕР_2; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 29.03.2005 року НОМЕР_3; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 24.03.1998 року, НОМЕР_4; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_5; копію свідоцтва про шлюб, укладеного між Лелет Тарасом Юрійовичем та ОСОБА_4 , від 27.06.2018 року НОМЕР_6.
Як встановлено колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, предметом спору у даній справі є встановлення наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, згідно з умовами укладеного договору на здійснення технічного нагляду від 27.03.2018 року № 25/18 та підстав для його зменшення судом. 

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником у апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції частково погодився з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України,   цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
Відповідно до вимог ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем за Договором на здійснення технічного нагляду від 27.03.2018 року № 25/18 виникли правовідносини щодо надання послуг, а саме, здійснення технічного нагляду за виконанням підрядних робіт на об`єкті будівництва: «Будівництво будівлі казарми у військовому містечку Дачне-2, с.Дачне, Одеська область. Шифр - Д-2/280-2», по ДК 021:2015 код CPV 71000000-8 «Архітектурні, будівельні, інженерні та інспекційні послуги».
Приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу   України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Статтею ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування до Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне, передбачених п. 6.2. Договору на здійснення технічного нагляду від 27.03.2018 року № 25/18, штрафних санкцій, оскільки, матеріалами справи, а саме, Актом ревізії від 06.09.2019 року № 08-11/54 про проведення Південним офісом Державної аудиторської служби України ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Південного ТКЕУ за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, перевіркою фактичних обсягів виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНККОР" у 2018 році робіт за договором генерального підряду від 14.09.2017 року № 49/17, перевіркою правильності розрахунків, застосування одиничних розцінок та проведеними контрольними обмірами і обстеженнями робіт, відображених в актах форми КБ-2в, встановлено невідповідність обсягів робіт, які відображені в актах форми КБ-2в у порівнянні з фактично виконаними, за рахунок якої, на порушення вимог п. 6.4.4.1 "Правил визначення вартості будівництва" ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, безпідставно завищена вартість виконаних підрядною організацією у 2018 році робіт на суму 6 831 763 грн. 72 коп. (з ПДВ).
Апелянтом рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині зменшення нарахованого позивачем за умовами договору до стягнення штрафу у розмірі 17  079 грн. 41 коп. за клопотанням відповідача та в частині стягнення з відповідача судового збору у неповному розмірі, а саме, 1 762 грн. з огляду на що, рішення суду переглядається лише в межах зазначених доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо задоволення судом першої інстанції клопотання Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне про зменшення штрафних санкцій до 17 079 грн. 41 коп., судова колегія зазначає наступне.
За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Судовою колегією перевірено, що відповідач на підставі ст. 233 Господарського кодексу України звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення, а саме: просив зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу до 17 079 грн. 41 коп. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилався, зокрема, на погіршення фінансового стану відповідача та відсутність завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, що є у сукупності обставинами, які дають суду право дійти висновку про можливість зменшення розміру нарахованого штрафу.
Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.
Аналіз приписів ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 с. 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Зменшення розміру заявленої до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року у справі № 916/553/19, від 22.11.2019 року у справі № 922/937/19).
Положення ч. 1 ст. 551 Цивільного кодексу України з урахуванням наведених норм норм процесуального права щодо загальних засад господарського судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, завданих відповідачем в результаті протиправних дій, погіршення фінансового стану позивача який в процесі розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами.
Дослідивши зібрані у справі докази й надавши їм належну оцінку, застосувавши норми матеріального права, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову через зменшення розміру нарахованого штрафу, оскільки однією із функцій неустойки є компенсаторна функція.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що розмір нарахованого позивачем штрафу у сумі 68 317 грн. 64 коп. є суто надмірним, у порівнянні з ціною робіт згідно договору на здійснення технічного нагляду від 27.03.2018 року № 25/18, яка складає 92 109 грн. 15 коп., з урахуванням 5 % єдиного податку у розмірі 4 386 грн. 15 коп., і його не можна було б вважати таким, який би відповідав завданню господарського судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно взято до уваги майновий стан сторін по справі, і наявність у відповідача на утриманні дітей.
Ураховуючи викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що зменшення розміру штрафу до 17 079 грн. 41 коп. відповідає принципу пропорційності у господарському судочинстві і не суперечить нормам чинного законодавства України.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.
Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції розміру штрафу є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено ступінь виконання зобов`язань відповідача за договором, його майновий стан та інші фактори, зокрема, не звільнено від відповідальності відповідача за вчинене порушення. 
З урахуванням зазначеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що наявні правові підстави для зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню з відповідача, крім того, задоволення судом першої інстанції клопотання про зменшення розміру штраяу є суб`єктивним правом суду при оцінці наданих доказів, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів, і з урахуванням наявності у матеріалах справи доказів на підтвердження обставин, якими таке клопотання обґрунтоване, і не може бути самостійною підставою для зміни рішення суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На думку колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, Господарський суд Одеської області в оскаржуваному рішенні у достатній мірі виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).
За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог частково, при цьому доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, в цій частині, є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи та висновками суду.
Натомість, колегія суддів погоджується з твердженням скаржника щодо неправомірності висновку Господарського суду Одеської області в оскаржуваному рішенні по справі № 916/3595/19 в частині стягнення з відповідача суми судового збору не в повному обсязі, з огляду на таке.
Рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/3595/19 з Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича, м. Южне на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 1  762 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви до Господарського суду Одеської області сплачено 1 762 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 02.03.2018 року № 113.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2019 року у справі №916/3595/19 позовну заяву Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у повному обсязі, тобто у розмірі 1  921 грн. 
Судом задоволена заява про усунення недоліків позовної заяви від 23.12.2019 року за вх. №2-6295, якою останній просив долучити до матеріалів справи № 916/3595/19 оригінал платіжного доручення від 18.12.2019 року № 1048, який підтверджує сплату судового збору у розмірі 159 грн. Таким чином, скаржником, при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у повному обсязі - у розмірі 1   921 грн.
Приписами ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Пунктом 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду. При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру. 
Таким чином, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що доводи скаржника в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1   921 грн. знаходять своє підтвердження при апеляційному перегляді справи № 916/3595/19 та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.
Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.
І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса підлягає частковому задоволенн, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі №916/3595/19 частково відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки незважаючи на правильне вирішення спору по суті, суд першої інстанції стягнув судовий збір не у повному обсязі, чим порушив вимоги п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а тому, вищевказане рішення підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про розподіл судових витрат. 
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 227, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі № 916/3595/19 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі №916/3595/19 - скасувати частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (65058, м. Одеса. вул. Армійська, б. 18, код ЄДРПОУ 24981994) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.
В частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Лелет Тараса Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (65058, м. Одеса. вул. Армійська, б. 18, код ЄДРПОУ 24981994) штрафу у розмірі 17 079 грн. 41 коп. рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року у справі № 916/3595/19 - залишити без змін.
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	А.І. Ярош